Nadškofija Ljubljana

Duhovne vaje v tišini za študent(k)e: Upočasnimo korak in prisluhnimo Bogu
2023-02-08 08:00 - 2023-02-12 17:00 (Europe/Ljubljana)
Ignacijev dom duhovnosti v Ljubljani vabi na duhovne vaje v tišini za študent(k)e z naslovom Upočasnimo korak in prisluhnimo Bogu.
Duhovne vaje so čas za srečanje z Bogom in z vsem, kar je zares pomembno v tvojem življenju. Življenje ti je zaupano, kaj boš z njim storil/-a? Kaj ima Bog pri tem?
Termin:

8.-12. februar

Februarski termin vodita p. Milan Bizant DJ in p. Damjan Ristić DJ.
Več informacij in prijava
Na spletni strani Ignacijevega doma najdete tudi druge zanimive programe, med katerimi lahko poiščete tistega, ki vam ustreza.
Vir: Katoliška Cerkev

Romanje od Marije Pomagaj na Brezjah do rojstne hiše Franceta Prešerna v Vrbi
2023-02-08 08:30 - 17:00
Kulturni praznik bomo obeležili s tradicionalnim 7. romanjem od bazilike Marije Pomagaj na Brezjah do rojstne hiše pesnika Franceta Prešerna ter škofa Antona Vovka v Vrbi.
Po nekaj letnem premoru bomo letos na kulturni praznik, tokrat že sedmič, romali od bazilike Marije Pomagaj na Brezjah do rojstne hiše pesnika Franceta Prešerna ter škofa Antona Vovka v Vrbi.
Zbrali se bomo pri sv. maši ob 8.30. Po njej bomo krenili po stari romarski poti, ki je povezovala Brezje, Vrbo in naprej Višarje.
Na poti bomo spoznavali rojstne vasi slovenskih literatov in drugih pomembnih osebnosti, ki so s svojim delom bogatili in ustvarjali slovensko kulturo.
Romanje bomo zaključili v Vrbi, z molitvijo v cerkvi sv. Marka.
Prevoz iz Vrbe nazaj na Brezje bo zagotovljen, za malico pa poskrbi vsak romar sam iz svoje popotne torbe.
Vir: Marija.si

Svetovni dan bolnikov
2023-02-11
Za svetovni dan bolnikov, ki bo kot vsako leto 11. februarja, na god Lurške Matere Božje, je papež Frančišek napisal poslanico z naslovom »Poskrbi zanj«. Sočutje kot sinodalno izvajanje zdravljenja. Pri nas bo osrednja slovesnost kot vsako leto v narodnem svetišču Marije Pomagaj na Brezjah, v soboto, 11. februarja, ob 10.00, ki jo bo vodil mariborski nadškof msgr. Alojzij Cvikl.
Papeževo poslanico najdete na povezavi.
Msgr. Miro Šlibar,
koordinator Medškofijskega odbora
za pastoralo zdravja

Večer Plus+
2023-02-14 19:00
Bog v središču. Slavljenje. Molitev v tišini. Spoved. Življenjske zgodbe. Priložnost za vsakega, da se umiri, okrepi, prejme upanje, najde svoje mesto v svetu.
Večere pripravljata Katoliška mladina in skupina Svetnik.
KDAJ: 14. februar 2023 ob 19.00
KRAJ: Antonov dom na Viču
ZA KOGA: Večeri so odprti za vse starosti.
Vir: Katoliška mladina

Srečanje za srednješolce
2023-02-17 18:00
Po novembrskem srečanju v Podutiku, na katerem se je zbralo okoli 80 srednješolcev iz več kot 5 župnij, zopet vabimo mladinske skupine, da se nam pridružijo na Life Teen tematskem večeru za srednješolce.
Na tokratnem srečanju bomo spregovorili o tem, kako živeti vero v javnosti. Vsak izmed nas nosi to odgovornost, predvsem pri temah, pri katerih kot katoličani ne moremo in ne smemo odstopati. To so: homoseksualne zveze, kloniranje, raziskave zarodnih matičnih celic, evtanazija in splav.
Kot gost se nam bo pridružil Jakob Praznik iz Mladih za življenje.

Prijava na srečanje

Srečanje bo potekalo v petek 17. 2. 2022 ob 18.00 v kulturnem domu Groblje.
Več informacij in prijave na emanuel@katoliškamladina.si ali na spodnji povezavi.
Prijava
Vir: Katoliška mladina

Sveta maša ob 30-letnici ustanovitve SŠK
2023-02-23 09:00 - 17:00
Ob 30-letnici ustanovitve Slovenske škofovske konference, bodo škofje darovali sveto mašo, 23. februarja, ob 9. uri v ljubljanski stolnici sv. Nikolaja.

Taizejska molitev
2023-02-23 20:00
Pri taizéjskih molitvah se prepletajo Božja beseda, taizéjski spevi in tišina. Udeležiš se jih lahko na različnih krajih po Sloveniji.
Naslednja taizejska molitev v Ljubljani bo v četrtek, 23. februarja.
Več na spletni strani Katoliške mladine.

Sv. Matija, apostol, praznik
2023-02-24
Apostolska dela poročajo, da so apostoli na mesto Juda Iškarijota izvolili za apostola sv. Matija. Legenda pripoveduje, da je pozneje deloval v Etiopiji in umrl mučeniške smrti. V koledarju vesoljne Cerkve je njegov spomin 14. maja, pri nas pa že od nekdaj 24. februarja.
Vir: Hozana.si

Odprtje razstave Kregarjevega križevega pota
2023-03-06 18:00
V jubilejnem Kregarjevem letu smo v sodelovanju z Društvom 1824 Brežice v atriju pred zavodsko cerkvijo v postnem času postavili na ogled slike križevega pota, ki ga je Stane Kregar naslikal leta 1970 za župnijsko cerkev sv. Lovrenca v Brežicah.
Vabimo vas na odprtje razstave, ki bo v ponedeljek, 6. marca 2023, ob 18. uri v atriju pred zavodsko cerkvijo (Štula 23, Ljubljana); križev pot bo predstavila umetnostna zgodovinarka Alenka Černelič Krošelj, direktorica Posavskega muzeja Brežice in predsednica predsedstva Skupnosti muzejev Slovenije, odprla pa jo bosta brežiški župnik Ivan Šumljak in direktor zavoda mag. Anton Česen. V glasbenem programu ob odprtju bodo nastopili učenci GŠ Matije Tomca iz razredov profesoric Marte Močnik Pirc in Barbare Tišler.
Več o razstavi lahko preberete na galerijski spletni strani.
Zavod sv. Stanislava

Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2023-03-10 17:30
Od marca 2023 naprej bo v baziliki Marije Pomagaj vsak drugi petek v mesecu zvečer molitev, sveta maša ter blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića.
Kongregacija za bogoslužje in discipline zakramentov je 11. februarja 2020 uradno razglasila sv. Leopolda Mandića za zavetnika bolnikov z rakom. Kongregacija je poudarila, da je s to razglasitvijo odprto okno upanja, saj bo sv. Leopold, ki je sam doživel osebno izkušnjo nemoči te težke težke bolezni, kot zavetnik spremljal onkološke bolnike s svojo priprošnjo pri Bogu.
Od marca 2023 bo v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah vsak drugi petek v mesecu potekala molitev s priprošnjo sv. Leopoldu Mandiću.
10. marca 2023
Ob 17.30 – molitev rožnega venca
Ob 18.00 – sveta maša in po maši blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića
Termini svete maše in blagoslova bodo sledili:
14. april, 12. maj, 9. junij, 14. julij, 11. avgust, 8. september, 13. oktober (molitev ob 18.30, sveta maša ob 19.00)
10. november, 8. december (molitev ob 17.30, sveta maša ob 18.00)

Prireditev in sveta maša ob 80. obletnici Gibanja fokolarov
2023-03-11 09:00 - 13:00
Praznovanje 80. obletnice Marijinega Dela – Gibanja fokolarov bo potekalo pod naslovom Sledovi luči v soboto, 11. marca 2023, od 9.00 do 11.00 v Cankarjevem domu na Vrhniki.
Zahvalno sveto mašo bo ob 12.00 v župnijski cerkvi spreobrnjenja sv. Pavla na Vrhniki daroval ljubljanski nadškof msgr. Stanislav Zore.
Uradni datum začetka Gibanja fokolarov je 7. december 1943, ko se je Chiara Lubich popolnoma posvetila Bogu. Med vojno vihro so skupaj s prijateljicami v zakloniščih prebirale evangelij in ga poskušale konkretno udejanjiti. Posebej so jih nagovarjale besede, ki so vabile k ljubezni do bratov. Ustanovno listino gibanja pa so našle v Jezusovih besedah: »Oče, da bi bili vsi eno.«
Edinost je torej postala vodilna misel porajajočega se gibanja, ki je izhajajoč iz evangelija kmalu prešel meje Italije in Evrope. Danes je razširjeno po vsem svetu. Njegovi člani si prizadevajo v osebnih in družinskih odnosih, pa tudi na delovnih mestih, v družbi in Cerkvi graditi pristne odnose medsebojne ljubezni, da bi tako prispevali k uresničitvi edinosti, za kakršno je prosil Jezus.
Več o gibanju najdete na spletni strani: www.gibanjefokolarov.si.

Besedilo je posredovala tiskovna predstavnica Gibanja fokolarov Marjana Debevec (GSM: 041 611 730).
Vir: Katoliška Cerkev

Večer Plus+
2023-03-14 19:00
Bog v središču. Slavljenje. Molitev v tišini. Spoved. Življenjske zgodbe. Priložnost za vsakega, da se umiri, okrepi, prejme upanje, najde svoje mesto v svetu.

Večere pripravljata Katoliška mladina in skupina Svetnik.
KDAJ: 14. marec 2023 ob 19.00
KRAJ: Antonov dom na Viču
ZA KOGA: Večeri so odprti za vse starosti.
Vir: Katoliška mladina

Ustvarjalna delavnica V vrtincu podob
2023-03-16 08:00 - 2023-03-19 17:00
V Ignacijevem domu duhovnosti v Ljubljani organizirajo ustvarjalno delavnico z naslovom V vrtincu podob: Okrevanje od popačene podobe Boga, ki bo potekala od 16. do 19. marca 2023 pod vodstvom s. Judite Mihelčič OSU.
Mnogi med nami trpijo zaradi osebnih strahov in izkrivljene podobe Boga. Ta popačenja Božje podobe povzročajo v našem življenju duhovno trpljenje. Morda razumsko verjamemo v Boga ljubezni in usmiljenja, osebno pa se bojimo, da Bogu ni mogoče ugoditi, da je čustveno oddaljen, nasilen ali da nas je pozabil in zapustil.
PRIJAVA
Vir: Katoliška Cerkev

Teden družine 2023
2023-03-18 - 2023-03-25
Za teden družine 2023 smo izbrali geslo »Mir se začne v družini«. Ker praznik sv. Jožefa letos obhajamo že v soboto, 18. marca, bomo na ta dan začeli tudi program Tedna družine, in sicer s pripravljenim polurnim videonagovorom, ki se bo predvajal po župnijah. Po končanem predvajanju bodo možje in očetje povabljeni, da se o vsebini pogovorijo v skupinah po župnijah.
Za nedeljo, 19. marca (4. postna), se po župnijah organizira družinski križev pot v naravi, ki ga lahko pripravijo družine same ali pa vzamejo katerega od predlaganih na spletni strani portalov Katoliške
Cerkve ali Pridi.com.
Od ponedeljka, 20. marca, do petka, 24. marca, bo vsak večer potekalo predvidoma dvajsetminutno
Zoom srečanje družin ob 19.45. Časovnica je naslednja:
19.45 molitev za družino k sv. Jožefu moli določena družina, vsak dan iz druge škofije;
19.47 kratek kviz s štirimi vprašanji, da vključimo otroke v sodelovanje;
19.50 zgodba o miru;
20.00 pesem: poje določena družina, vsak dan iz druge škofije;
20.03 zaključna molitev, kratek pozdrav škofa (vsak večer iz druge škofije) in blagoslov družinam.
Sobota, 25. marec: po istem konceptu kot za može 18. marca se predvaja videonagovor, namenjen vsem ženam in materam, ki mu sledi pogovor v ženskih skupinah. Dogajanje se izvaja po župnijah.
Gradivo za teden družine bomo posredovali na župnije in bo tudi dostopno na vseh spletnih straneh posameznih škofij.
Mag. Luka Mavrič,
tajnik UD SŠK

Spomladansko srečanje članov ŽPS in pastoralnih sodelavcev
2023-03-18 09:00 - 13:00, 2023-03-25 09:00 - 13:00
Škofijski urad za laike vabi na srečanje članov ŽPS in pastoralnih sodelavcev (ključarji, krasilci, bralci, izredni delivci obhajila, čistilci …), ki bo v soboto, 18. marca (za člane ŽPS in sodelavce iz II. in III. arhidiakonata oz. dekanij: Radovljica, Kranj, Šenčur, Škofja Loka, Kamnik, Domžale, Litija – Zagorje), in v soboto, 25. marca (za člane ŽPS in sodelavce iz I. in IV. arhidiakonata oz. dekanij:
Ljubljana – Center, Ljubljana – Moste, Ljubljana – Šentvid, Ljubljana – Vič/Rakovnik, Vrhnika, Cerknica, Ribnica, Grosuplje).
Srečanje bo potekalo v Zavodu sv. Stanislava, od 9.00 do 13.00 (skupno kosilo). Več informacij o vsebini srečanja bo znanih v vabilu, ki bo poslano članom ŽPS.
Župnike prosimo, da svoje člane in pastoralne sodelavce spodbudite k udeležbi in se srečanja tudi sami udeležite. Če se srečanja ne morete udeležiti na termin, določen za vašo dekanijo, ste dobrodošli
tudi na preostali razpoložljivi termin.
Prijave so zaradi lažje organizacije obvezne (najkasneje do srede pred terminom prijave), zato prosim, da svojo prisotnost sporočite na urad.za.laike.lj@rkc.si ali na tel. številko 01/234 26 51.
Helena Šijanec,
tajnica Škofijskega urada za laike

Praznik sv. Jožefa, moža Device Marije
2023-03-19
God in praznik sv. Jožefa, moža Device Marije in Jezusovega skrbnika obhajamo 19. marca.
Kolikor je zanesljivo znanega o sv. Jožefu, je zapisano v evangelijih po Mateju in Luku (prim. Mt 1,1–2,23; Lk 1,5–2,52). Genealogija obeh evangelijev ga uvršča med potomstvo kralja Davida (prim. Mt 1,16; Lk 1,27). Čeprav je bil kraljevskega rodu, Jožef ni bil bogat. Po vsej verjetnosti je bil reven, kar je razvidno iz daru samo »dveh grlic ali dveh golobov« (Lk 2,24) ob Jezusovem darovanju v templju (bogatejše družine so bile po judovski postavi dolžne darovati več, prim. 3 Mz 12,8). Jožefova družina je izvirala iz Betlehema v Judeji, vendar se je on preselil v Nazaret v Galileji, kjer je opravljal tesarsko obrt. Jožef se v evangelijih zadnjič omenja ob Jezusovem obisku templja v starosti približno 12 let (prim. Lk 2,41–52). Predvidevamo, da je Jožef umrl že pred začetkom Jezusovega javnega delovanja. Ostale zgodbe v zvezi z njegovo osebnostjo (npr. njegova domnevna visoka starost in ovdovelost v času poroke z Marijo), nimajo realne zgodovinske osnove in so bile ustvarjene z namenom zadovoljiti ljudsko radovednost o podrobnostih iz njegovega življenja.

Leto svetega Jožefa
Apostolsko pismo Patris corde svetega očeta Frančiška ob 150-letnici razglasitve sv. Jožefa za zavetnika vesoljne Cerkve
Pismo predsednikom škofovskih konferenc o novih vzklikih v litanijah svetega Jožefa

Evangeliji nam kljub skopim podatkom rišejo sorazmerno jasno podobo o Jožefovi osebnosti. Bil je zvest in potrpežljiv mož, pokoren Božji volji glede njegovega življenjskega načrta, ob čemer je sprejel tudi vse spremljajoče težave. Evangelist Matej ga imenuje »pravičen« (Mt 1,19), saj je dojel načrt, ki ga je imel Bog z Marijo, in se zavestno vključil vanj tako, da je sprejel, zaščitil in poskrbel za svojo družino.
Jožef je zavetnik umirajočih, saj je ob predpostavki, da je umrl pred začetkom Jezusovega javnega delovanja, umrl v družbi Jezusa in Marije, kar za kristjane predstavlja idealen način, kako zapustiti zemeljsko življenje. Jožef je zavetnik očetov, obrtnikov, delavcev in krščanskih družin.
Leta 1870 je papež Pij IX. (1846–1878) sv. Jožefa uradno razglasil za zavetnika vesoljne Cerkve, s čimer je izpostavil njegovo vlogo podpornika, zaščitnika in vodnika svete družine, ki se je razširila na celotno Cerkev. Ob tej priložnosti je 19. marec določil za njegov godovni dan. Papež Pij XII. (1939–1958) je dodal še praznik Jožefa delavca, ki ga praznujemo 1. maja in sovpada s civilnim praznikom dela.
Papež Janez Pavel II. (1978–2005) je leta 1989 objavil apostolsko spodbudo z naslovom Odrešenikov varuh (1989), v kateri je razmišljal o življenju in pričevanju sv. Jožefa. God sv. Jožefa je v Cerkvi na Slovenskem slovesni praznik, saj je sv. Jožef zavetnik slovenskih dežel in zavetnik novomeške škofije.
Kongregacija za bogoslužje in disciplino zakramentov je 19. junija 2013 razglasila odlok o omembi sv. Jožefa, ženina Device Marije, v II., III. in IV. evharistični molitvi.
Kongregacija za bogoslužje in disciplino zakramentov je 1. maja 2021, na praznik sv. Jožefa delavca, poslala predsednikom škofovskih konferenc pismo o novih vzklikih v litanijah svetega Jožefa. To so naslednji: »Custos Redemptoris« (prim. sv. Janez Pavel II., apostolska spodbuda Redemptoris custos); »Serve Christi« (prim. sv. Pavel VI., homilija 19. 3. 1966, navedeno v Redempotoris custos št. 8 in Patris corde, št. 1); »Minister salutis« (sv. Janez Krizostom, navedeno v Redemptoris custos, št. 8); »Fulcimen in difficultatibus« (prim. Frančišek, Apostolsko pismo Patris corde, uvod); »Patrone exsulum, afflictorum, pauperum« (Patris corde, št. 5).
Vir: Katoliška Cerkev

Gospodovo oznanjenje in materinski dan
2023-03-25
Na praznik Gospodovega oznanjenja, ki ga v Katoliški cerkvi obhajamo 25. marca, praznujemo obisk nadangela Gabrijela pri Devici Mariji v Nazaretu.
Mesto Nazaret je po vsem svetu že dva tisoč let znano po dogodku, o katerem poroča evangelist Luka in ki se ga spominjamo trikrat na dan zjutraj, opoldne in zvečer, ko se oglasijo zvonovi in molimo: »Angel Gospodov je oznanil Mariji …« Skrivnost Gospodovega oznanjenja in učlovečenja se je dogodila v skromnem prostoru, ki je danes pod novo nazareško baziliko Oznanjenja. Tu je preprosta nazareška deklica Mirjam-Marija pristala na povabilo božjega poslanca nadangela Gabrijela, da postane mati učlovečenega božjega Sina. Tu je izrekla za zgodovino človeštva najpomembnejši ‘da’ in s tem se je začel uresničevati božji načrt odrešenja.
Marija je s tem načrtom odrešenja tako tesno povezana, da je vsak Gospodov praznik tudi Marijin. Posebej velja to za današnji praznik. Stari cerkveni koledarji ga imenujejo »oznanjenje učlovečenja preblaženi Devici Mariji«, drugod najdemo ime ‘začetek odrešenja’ ali ‘spočetje Kristusa’. Prvotno je bil 25. marec Gospodov praznik, že v 7. stoletju so v Španiji iz njega napravili praznik Marijinega deviškega božjega materinstva, najbrž spričo tega, ker je bila na koncilu v Efezu leta 431 slovesno razglašena verska resnica o Marijinem božjem materinstvu. Pokoncilska preureditev cerkvenega koledarja je spet poudarila, da je to Gospodov praznik.
Bog v svojem delovanju vedno spoštuje to, kar je ustvaril; še posebej velja to za svobodo, ki jo je dal človeku. Zato Bog Marijo po angelu vpraša za sodelovanje. Bog jemlje Marijo kot svobodno in odgovorno osebo, zato ji ponudi sodelovanje pri njegovem načrtu. Marija posluša, razmišlja, zahteva dodatno pojasnilo in na koncu pristane. Kot takšna postane prototip, živa podoba človekove vloge v zgodovini odrešenja. V njej je vidna teološka antropologija, ki je lastna celotnemu Svetemu pismu: človek pod vplivom milosti svobodno odgovori na klic s poslušnostjo v veri (M. Turnšek, Marija v skrivnosti Kristusa in Cerkve, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 470).
Božje delo v Mariji se je pričelo pred njenim materinstvom, kajti angel jo pozdravi kecharitomene (prim. Lk 1,28), kar pomeni »tista, ki si bila in ostaneš napolnjena z Božjo prisotnostjo (milostjo)«. Pozitivna naklonjenost je trajna Božja značilnost v njegovem delovanju do ljudi. Njegov dobrotljivi pogled se po zgodovini odpadov njegovega ljudstva obrne k Mariji, ki je sinteza starega Sinaja–Jeruzalema (M. Turnšek, Marija v skrivnosti Kristusa in Cerkve, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 475).
Zakaj je ta praznik nastavljen ravno na 25. marec? Razdalja devetih mesecev od Jezusovega spočetja do njegovega rojstva, ki se ga z lepim praznikom spominjamo 25. decembra, je gotovo hotena. Toda vprašanje je, kateri datum je izhodišče za drugega. Sodobni raziskovalci menijo, da je izhodišče bilo oznanjenje in ne božič. 25. marec, ki je pomladansko enakonočje, je v starih časih veljal za dan stvarjenja sveta in ravno zato tudi za dan Jezusovega spočetja, s katerim je bil položen temelj za novo stvarjenje. Postni čas pa je bil malo primeren za slovesnosti in po nekaterih pokrajinah so jih prepovedali. V Španiji so sredi 7. stoletja obhajali praznik Marijinega oznanjenja 18. decembra, osem dni pred Gospodovim rojstvom, drugod pa je ostal 25. marca.
V ljudski pobožnosti se je ta praznik hitro uveljavil, predvsem z vsakdanjo trikratno molitvijo angelovega češčenja. Nekdaj je skoro vsak katoliški kristjan ob zvonjenju trikrat na dan dejansko za trenutek odložil svoje delo in zmolil tri zdravamarije s pristavkom, ki kratko označuje vsebino skrivnosti, ko se je druga božja oseba naselila v Marijinem deviškem telesu in s tem v naročju človeške zgodovine. Krščanska umetnost je rada upodabljala prizor angelovega oznanjenja Mariji.
Po Marijinem materinstvu je posvečeno materinstvo vseh mater sveta, zato na današnji praznik obhajamo krščanski materinski dan. O vzvišenem poklicu matere govori tudi poslanica, ki so jo škofje naslovili na žene ob koncu drugega vatikanskega koncila: »Žene, vaša poklicanost je, da varujete domače ognjišče, da ljubite vire življenja, da imate srce za novi rod! Priče ste skrivnosti začetkov življenja. Roteče vas prosimo, da predvsem skrbite, da se ohrani človeški rod.«
Na ta praznik obhajajo god številne žene in dekleta, ki so jim pri krstu dali ime po Mariji. Oblike tega imena so neštete (Vir: Revija Ognjišče).
Objavljeno na: Katoliška Cerkev

Radijski misijon na Radiu Ognjišče 2023: Ko se temelji reda podirajo – Kaj more storiti pravični? (Ps 11, 3)
2023-03-26 - 2023-04-01
Radijski misijon bo na Radiu Ognjišče od 26. marca do 1. aprila 2023. S svojimi razmišljanji v osrednjih dnevnih govorih (ob 17.00) bo sodeloval nadškof msgr. dr. Marjan Turnšek.
V kratkih pričevanjih, svetovalnici in pogovorih, bodo sodelovali tudi drugi duhovniki, redovniki, redovnice in laiki. Misijonski nagovori bodo vsak dan ob 11.15 in 17.00. Ponovitev bo vsak večer med 22. in 24. uro. Posnetki bodo na voljo tudi v radijskem arhivu, na spletni strani Radia Ognjišče.
V času radijskega misijona je petek, 31. marca, načrtovan kot spovedni dan.
Vir: Katoliška Cerkev

Teološki simpozij 2023: Vi ste sol zemlje in luč sveta
2023-03-29 09:00 - 13:00
Letošnji teološki simpozij z naslovom Vi ste sol zemlje in luč sveta (Mt 5,13-14). Pričevanjska razsežnost vere, ki ga organizira Teološka fakulteta UL, bo v sredo, 29. marca 2023, od 9.00 do 12.15, po spletu (aplikacija Zoom).
Povezava: https://uni-lj-si.zoom.us/j/94495712062; ID: 944 9571 2062.
Prijava ni potrebna!

Dnevni red:

9.00 Uvodna molitev
9.10 Uvodni pozdrav: novomeški škof msgr. dr. Andrej Saje, predsednik SŠK
9.20 Preroška poklicanost vernika v Svetem pismu (doc. dr. Matjaž Celarc)
10.05 Pogovor po predavanju
10.30 Odmor
10.45 Istovetnost in poslanstvo laikov v moderni teološki misli (izr. prof. dr. Alenka Arko SL)
11.30 Pogovor po predavanju z obema predavateljema
12.15 Sklepni pozdrav, molitev in blagoslov.

Povzetka predavanj:
Preroška poklicanost vernika v Svetem pismu (doc. dr. Matjaž Celarc)
Dogmatična konstitucija o Cerkvi Lumen Gentium št. 12 spregovori o preroškem, nadnaravnem daru čuta vere, ki je dan vsemu Božjemu ljudstvu. V tem se koncil nanaša na svetopisemsko vero v Boga, ki spremlja, navdihuje in oblikuje svoje ljudstvo po Duhu. Prispevek poskuša ovrednotiti delovanje Božjega Duha v Svetem pismu. Mojzesova prošnja, da bi preroški Duh deloval po vsem Božjem ljudstvu (4 Mz 11,29), se namreč uresničuje korak za korakom. Tako Duh navdihuje vse, od voditeljev (5 Mz 34,9) do rokodelcev (2 Mz 35,30-31) in ne nazadnje tudi prerokov. Preroki v Božjem imenu kličejo k spreobrnjenju tako na dvoru (Iz 7) kakor tudi pred duhovniki (Am 7) in preroki (Jer 28). Obljuba nove zaveze, ki je izlita v srce (Ezk 36,26-28), se uresničuje v binkoštnem prazniku. Cerkev, kot prenovljeno Božje ljudstvo, prejema Jezusovega Duha (Apd 2,33), ki verniku pomaga prepoznavati Božje delovanje v njegovem življenju ter odkrivati načine služenja za izoblikovanje in rast celotne skupnosti (Apd 2,44-47). Sveto pismo okrepi zavest preroške poklicanosti tako, da poudari pomen osebnega odnosa z Bogom, kar omogoča življenje iz resnice na osebni in skupnostni ravni.
Istovetnost in poslanstvo laikov v moderni teološki misli (izr. prof. dr. Alenka Arko SL)
Vprašanje se je prvič postavilo sredi 19. stol., ko se je evropska družba vedno bolj sekularizirala. Če so bili laiki v Cerkvi stoletja opredeljeni kot pasivna kategorija vernikov, ki je v popolnoma podrejenem položaju glede na hierarhijo, se tedaj pojavijo prvi poskusi pozitivnega ovrednotenja identitete in vloge laikov v Cerkvi, ki izhaja iz zakramenta krsta ne pa svetega reda. Najbolj prepoznavni avtorji so J. H. Newman, A. Möhler, A. Rosmini in Y. Congar. Misel slednjega je bila široko povzeta v koncilskih dokumentih (LG, AA in AG).
Vprašanje laikov je za cerkveno učiteljstvo postalo nadvse aktualno z upadanjem števila duhovniških poklicev. Izraža se v obliki vse glasnejše zahteve, da je laikom oz. tistim, ki delujejo v Cerkvi na »profesionalni« ravni, potrebno določiti njihovo »mesto« in »vlogo«, ki jo morejo opravljati glede na to, da niso prejeli zakramenta svetega reda. Teologija opozarja, da to pomeni vračanje v stare sheme, ne pa rešitev v sedanji situaciji. Še več, to zelo hitro pripelje do klerikalizacije laikov in tako do zanikanja njihove istovetnosti in poslanstva, ki ne izhajata iz missio, ki jo nekateri prejmejo s strani hierarhije, ampak iz krstnega duhovništva, ki vse ude Cerkve »zavezuje« k posvečevanju sebe in sveta v zvestobi osebni karizmi.
Koordinator: doc. dr. Ivan Platovnjak DJ
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev Cerkva v Evropi za mir v Ukrajini 2023
2023-03-29 19:00
V sredo, 29. marca 2023, bo novomeški škof in predsednik Slovenske škofovske konference (SŠK) msgr. dr. Andrej Saje ob 19.00 v novomeški stolnici sv. Nikolaja daroval sveto mašo za žrtve vojne v Ukrajini in za mir.
Na pobudo Sveta evropskih škofovskih konferenc (CCEE) se bodo lokalne Cerkve v Evropi povezale v “evharistično verigo” v skupni molitvi za mir.
Evropski katoličani smo se na pobudo CCEE v preteklosti že povezali v molitvi: leta 2020 za končanje epidemije covida-19, leta 2021 za žrtve epidemije, leta 2022 ob priložnosti posvetitve in izročitve Rusije in Ukrajine Marijinemu Brezmadežnemu srcu. Letos je CCEE povabil 39 evropskih škofovskih konferenc, da se v postnem času povežejo v t. i. evharistično verigo, kjer bo vsak dan v postu posamezna škofovska konferenca molila za žrtve vojne in za mir v Ukrajini.
Vir: Katoliška Cerkev

Veliki četrtek
2023-04-06
Veliki četrtek je dan evharistije in postavitve duhovniške službe. Na ta dan praznujemo obhajanje Jezusove zadnje večerje z apostoli,[3] ki je ustanovitev zakramenta evharistije in tudi zapovedi ljubezni ter služenja drug drugemu.

Praznovanje Jezusove zadnje večerje z učenci
Na veliki četrtek zvečer praznujemo postavitev dveh zakramentov: evharistije in mašniškega posvečenja. Jezus je pri zadnji večerji, ko je s svojimi učenci obhajal velikonočno (pashalno) večerjo, blagoslovil kruh in vino ter ju dal jesti in piti učencem. Katoličani in drugi kristjani, verujemo, da je Jezus kruh spremenil v svoje telo in vino v svojo kri. Omejeni prvini pomenita Jezusovo realno navzočnost med nami in ju častimo z vsem spoštovanjem.[4] Veliki četrtek zato velja za ustanovitveni dan evharistije, ko je Jezus daroval prvo evharistično daritev ali mašo.[5] Evharistija je zakrament Božje ljubezni do ljudi in zakrament edinosti Cerkve, z njo pa se uresničuje tudi edinost Božjega ljudstva. Pri evharistiji se spominjamo smrti in vstajenja Kristusa. Kristus je na veliki četrtek postavil zapoved medsebojne ljubezni, kar je simbolično udejanjil z umivanjem nog učencem (prim. Jn 13,1–20).

Na veliki četrtek se v Cerkvi zahvaljujemo za zakrament mašniškega posvečenja.
Kruh in vino
Pri vsaki maši obhajamo Jezusovo zadnjo večerjo z učenci, pri kateri je Jezus kruh posvetil v svoje telo in vino v svojo kri ter učencem naročil, naj tudi sami obnavljajo dejanje posvetitve v njegov spomin. Dejanje posvetitve ali lomljenja kruha je postalo razpoznavno znamenje po Jezusovem vstajenju, po čemer sta ga učenca na poti v Emavs tudi prepoznala (prim. Lk 24,13–35).
Simbola kruha in vina sta nerazdružljiva. Hrana in pijača sta človeški potrebi, zato kruh predstavlja osnovno hrano, ki je nujna za preživetje. Jezus je kruh in vino zaradi njune sporočilnosti pri zadnji večerji izbral za znamenji njegovega telesa in krvi.
Kruh in vino poleg posebnega pomena v okviru posvetitve pri maši simbolizirata tudi cerkveno skupnost in njeno edinost. Kruh je pripravljen iz moke, ki se pridobiva iz številnih zmletih žitnih zrn, vino pa iz mnogih grozdnih jagod. Prve krščanske skupnosti so v teh prvinah videle znamenje edinosti Cerkve, saj je tudi Cerkev sestavljena iz številnih posameznikov, ki sobivajo v istem duhu.
Kakšen kruh so uporabljali prvi kristjani pri evharistiji? Najprej običajen kruh, ki so ga spekli doma v obliki nizke plošče, ki je imela na sredini vrezan križ. Po 9. stoletju je bil predpisan opresen oz. nekvašen kruh. Tak kruh so Judje uporabljali pri obredni velikonočni večerji, uporabljal pa ga je tudi Jezus pri zadnji večerji. Nekvašen kruh je bil prav tako okrogle oblike in so ga imenovali hostija, kar v latinščini pomeni žrtev. Hostije pri maši uporabljamo še danes.
Poimenovanje evharistije – maše
Za poimenovanje in označevanje zakramenta evharistije, ki ga je Jezus postavil pri zadnji večerji, so prvi kristjani uporabljali izraz lomljenje kruha, prav po značilnem dejanju, ko so pri evharistiji lomili kruh. Pozneje se je uveljavil izraz evharistija, ki v grškem jeziku pomeni (za)hvala, glagol eucharistein pa pomeni zahvaljevati se. Nekateri tudi danes upravičeno govorijo o zahvalni daritvi. Šele v poznejši dobi se je uveljavil izraz maša. Izhaja iz latinske besede mittere (poslati, odposlati), saj so verniki pri maši poslani, da jo uresničujejo v svojem življenju. V starokrščanskih časih so v Rimu po evharistični molitvi razlomili posvečeni kruh in ga po diakonih poslali drugim cerkvam v mestu. Tam so jih dali v kelih, da bi tako pokazali, kako so ena sama Cerkev, ker obhajajo eno evharistijo. Posvečeni kruh so poslali tudi bolnikom, ki se niso mogli udeležiti evharistije, in mučencem, ki so bili zaprti v ječah.
Evharistija je ponavzočitev daritvene Jezusove smrti na križu, saj se v zakramentalnih znamenjih kruha in vina ta daritev ponovi. To je tudi daritev Cerkve, ki ji je Kristus pri zadnji večerji zaupal »spomin svoje smrti in svojega vstajenja: zakrament dobrotljivosti, znamenje edinosti, vez ljubezni, velikonočno gostijo, v kateri se prejema Kristus, duša napolnjuje z milostjo in nam daje poroštvo prihodnje slave« (Konstitucija o svetem bogoslužju 47).
Pomen evharistije in povezava s križem
Ko Cerkev obhaja evharistijo, postavlja na oltar znamenji Kristusove daritve, kruh in vino, njegovo telo in njegovo kri pred Očeta, se spominja odrešenjskega dela Kristusa in se zahvaljuje za vse, kar je le-ta storil za nas. Sv. Leon Veliki piše: »Maša je nova prisotnost, nov vidik iste daritve; je nova za Cerkev, ki obhaja, ne pa glede na Kristusa« (Serm. 59). (M. Turnšek, Zakramenti Cerkve, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 262).

Kristusov križ ima različne vidike: spravna smrt, zmaga nad grehom in minljivostjo, zmaga nad nesvobodo, sprava, mir z Bogom in po tem mir z ljudmi. V evharistiji so vsi ti vidiki povezani in v njej Cerkev postane deležna Kristusove daritve. Dokler je Cerkev na poti, mora svojo vero – predanost Bogu po Kristusu – uresničiti v znamenjih. Evharistija je uresničenje tiste predanosti, ki jo je Kristus izvršil na križu kot predstavnik vsega človeštva. Zato spada evharistija v čas romanja Cerkve proti zadnjemu cilju. V slavju evharistije se Cerkev pridruži Kristusovi predanosti in prehajanju (pasha) k Očetu in je tako udeležena pri Kristusovi daritvi, v katero se vključi, da je to daritev Glave in udov. Svojo ljubezen do Očeta in do Cerkve, katere simbol je prelita kri, je Jezus zakramentalno približal svoji Cerkvi, da bi se mogla tudi ona v ljubezni presegati v Bogu. V evharistiji se aktualizira daritev na križu na zakramentalni način. (M. Turnšek, Zakramenti Cerkve, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 277).

[3] Zapisi o pashalni večerji z učenci in postavitvi Gospodove večerje: Mt 26,17–30; Mr 14,12–26; Lk 22,7–23 in Jn13,21–30.
[4] Evharistija je primarni zakrament predvsem zato, ker je pri drugih zakramentih prisotno deleženje pri neki Kristusovi kreposti, pri evharistiji pa je vsebovan Kristus sam na substancialen način, učlovečena Beseda, glavni avtor zakramentov.
[5] Zadnja večerja – postavitev evharistije – je opisana v treh sinoptičnih evangelijih (Matej, Marko in Luka). Tu navajamo zapis po Markovem evangeliju: »Medtem ko so jedli, je vzel kruh, blagoslovil, ga razlomil, jim ga dal in rekel: »Vzemite, to je moje telo.« Nato je vzel kelih, se zahvalil, jim ga dal in vsi so pili iz njega. In rekel jim je: »To je moja kri zaveze, ki se preliva za mnoge« (Mr 14,22–24). Drugi evangelisti imajo opis postavitve evharistije na teh mestih: Mt 26,26–30; Lk22,15–20. Postavitev evharistije opiše tudi sveti Pavel v pismu Korinčanom: 1 Kor 11,23–25.
[6] Monštranca je umetniško izdelana posoda s podstavkom in stekleno odprtino, v katero je postavljena hostija z namenom javnega češčenja.
Vir: Katoliška Cerkev

Krizmena maša
2023-04-06 09:00 - 11:00
Na veliki četrtek, 6. aprila, ob 9. uri bo ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore OFM ob somaševanju pomožnih škofov msgr. dr. Antona Jamnika in msgr. dr. Franca Šuštarja ter duhovnikov ljubljanske nadškofije, v ljubljanski stolnici, daroval krizmeno mašo. Pri maši bo posvetil in blagoslovil sveta olja (krizmo, bolniško in krstno olje). Duhovniki bodo obnovili duhovniške obljube.

Veliki petek
2023-04-07
Veliki petek je dan Jezusovega trpljenja in smrti na križu.
Simbolika velikega petka predstavlja namero in razpoloženje, da se v odpovedi odpremo in postanemo bolj razpoložljivi za Božjo milost in spreobrnjenje srca.
Veliki petek je edini dan v cerkvenem letu, ko ni svete maše. Pri bogoslužju ob 15. uri, ko obhajamo spomin na Jezusovo smrt na križu, molimo križev pot.[1] Obredi velikega petka, so najstarejša in najbolj častitljiva dediščina starokrščanskega bogoslužja in pobožnosti.
Opravilo velikega petka ima tri dele. Sveto opravilo se začne v tišini s počastitvijo razgrnjenega oltarja, ki predstavlja Kristusa, oropanega človeškega dostojanstva, ki so mu vzeli vse in ki je na križu občutil zapuščenost. Ko glavni mašnik pred oltarjem na tla leže na obraz verniki pokleknejo in nekaj trenutkov tiho molijo. Zatem prisluhnejo Božji besedi.
Po berilih se posluša poročilo evangelista Janeza o Jezusovem trpljenju in smrti, ki je uničila človekovo smrt in odprla pot v poveličano življenje pri Očetu. Po križu so odprta vrata v nebo.
V prvem je opravilo Božje besede, med katerim beremo pasijon ali poročilo o Jezusovem trpljenju iz Janezovega evangelija[2] ter med drugim prosimo za sodobno družbo in njene voditelje, za drugače verujoče in neverujoče, za cerkvene potrebe kot tudi za odnose z judovsko skupnostjo. V drugem delu častimo križ v znamenje hvaležnosti in spoštovanja, v tretjem pa je obhajilni obred. Duhovnik že posvečene svete hostije, ki jih je prinesel iz ječe, kamor jih je odnesel na veliki četrtek, po koncu obreda odnese na novo mesto, tokrat v t. i. Božji grob.
Čeprav ima veliki petek noto žalovanja, ne smemo spregledati, da imata svoj smisel tudi veselje in upanje. Tudi na ta dan, tako kot na cvetno nedeljo, naj bi prevladovala misel na Kristusovo zmago. Na to nakazuje tudi rdeča mučeniška barva, ki jo uporabljamo pri bogoslužju in spominja na zmago, zaradi katere ima mučeništvo svoj pomen.
V Katoliški cerkvi na veliki petek velja strogi post.

[1] Ljudsko pobožnost križevega pota, ki je razdeljena na štirinajst postaj, molimo in premišljujemo posebej v postnem času. Po večini katoliških cerkva ali kapel so upodobitve postaj križevega pota sestavni del bogoslužnega prostora. Postaje križevega pota so prešle v notranji bogoslužni prostor iz prvotnih postavitev v naravnem okolju, kjer so (in še vedno) stale kot kapelice križevega pota. Molimo ga ob petkih na dan Jezusove smrti na križu, pri nas pa je navada, da ga verniki v velikem številu molijo tudi ob nedeljah, zlasti na romarskih krajih ali v podružničnih cerkvah, kjer v premišljevanju našega odrešenja hodijo od postaje do postaje in nosijo križ.
[2] Pot od Oljske gore do Kalvarije, prim. Jn 18,1–19,42.
Vir: Katoliška Cerkev

Križev pot za študente na veliki petek 2023
2023-04-07 06:30 - 07:30
Na veliki petek, 7. aprila 2023, vabimo vse študente, da se nam ob 6.30 zjutraj v cerkvi Srca Jezusovega pridružijo na pobožnosti križevega pota.
Če običajno vsak prvi petek v mesecu mladi v cerkvi presvetega Srca Jezusovega na ljubljanskem Taboru obhajamo pobožnost prvih petkov in z njo zadoščujemo Njegovemu Srcu, pa bo aprilski prvi petek poseben, saj je hkrati veliki petek Gospodovega trpljenja in s tem edini dan v letu, ko ne obhajamo svete maše. Kljub temu se za častilce pobožnost devetih prvih petkov z vrednim prejemom svetega obhajila na ta dan nadaljuje, namesto običajne liturgije pa bomo ob 6.30 zjutraj na Taboru molili križev pot, s katerim bomo na kar najprimernejši način začeli dan spomina na Kristusov pasijon, ki ga je pretrpel za nas.
Urban Šifrar,
Katoliška mladina
Vir: Katoliška Cerkev

Velika sobota
2023-04-08
Velika sobota je dan celodnevnega češčenja Jezusa v Božjem grobu, kamor je bil prenesen na veliki petek. Blagoslov velikonočnih jedil ima posebno simboliko.
Velikonočno praznovanje se začne z obredi velikonočne vigilije (bdenja), ki s slovesnim bogoslužjem uvede v skrivnost Kristusovega vstajenja. Pri tem imajo poseben pomen blagoslov ognja, hvalnica velikonočni sveči, ki predstavlja vstalega Kristusa, in krstno bogoslužje oz. obnovitev krstnih obljub. Pri maši bo duhovnik prebral več svetopisemskih besedil, ki predstavljajo odrešenjsko zgodovino. Velikonočni vigiliji zaradi bogate simbolike in bogoslužnega dogajanja pravimo tudi mati vseh vigilij.
Ogenj
Ogenj použiva, ogreva, žge, prečiščuje …, zato je že od nekdaj veljal za posebej dragocenega. V Svetem pismu nastopa na več mestih: npr. Bog se Mojzesu prikaže v gorečem grmu na gori Sinaj (prim. 2 Mz 3,2); Izraelce je na poti skozi puščavo spremljal ognjeni steber, ki je bil znamenje Božje navzočnosti (prim. 2 Mz 13,21–22) ter drugod, kjer ima vlogo prečiščevanja.
V Stari zavezi se ogenj uporablja kot simbol razodevanja Boga. Simbolizira namreč Božjo nepristopnost in svetost.
Za kristjane je z ognjem najbolj izrazito povezan binkoštni dogodek. Petdeset dni po veliki noči se spominjamo prihoda Svetega Duha med apostole. Sveti Duh se je v šumu, ki je nastal ob bližajočem se viharju, spustil nad apostole v obliki plamenu podobnega jezika (prim. Apd 2,1–3).
Pri bogoslužju se ogenj uporablja pri slovesnih mašah v kadilnici z žarečim ogljem, na katerega se nalaga kadilo. Ob veliki noči se ogenj tudi blagoslavlja, saj simbolizira Kristusa, ki je luč sveta.
Voda
Simbolika vode odkriva njen pomen v vsakdanjem življenju. Kakor si človek umaže telo, si lahko umaže tudi dušo, zato jo moramo po potrebi tudi očistiti. Voda je v različnih kulturah znamenje notranjega očiščevanja. Potopitev v vodo Gangesa za hindujce, v Nil za Egipčane ali v Jordan za Jude je imela in ima še vedno velik pomen za odpuščanje grehov in notranje očiščenje.
V številnih kulturah, tudi pri Izraelcih, je poznano obredno očiščevalno umivanje pred vstopom v tempelj ali na začetku molitve. Umivanje rok pred molitvijo in jedjo nima samo higienske vloge, ampak nakazuje tudi na notranje očiščenje. Voda, ki telesu omogoča preživetje, izraža najgloblja hrepenenja človeškega bitja: srečo, svobodo, ljubezen, resnico.[9] Vode, ki poplavijo in povzročajo razdejanja, lahko prinašajo tudi smrt. Ta dvojnost pomaga razumeti zakrament krsta, pri katerem je voda bistvena prvina in v katerem najdemo dva vidika: smrt greha in prerojenje za prejemanje milosti v novem življenju.
Spomin na krst je najbolj izrazit pri velikonočnem bdenju (vigiliji) na veliko soboto. Mašnik blagoslovi krstno vodo in če so pri bogoslužju navzoči katehumeni, jih ob tej priložnosti krsti.
Izhajajoč iz simboličnega pomena vode pri krstu razumemo tudi uporabo blagoslovljene vode, ki nas spominja na prvi zakrament. Mašnik včasih na začetku maše (npr. v postnem času) občestvo pokropi z vodo, ki jo je prej blagoslovil, s čimer nas spomni, da smo bili krščeni in pri krstu tudi očiščeni grehov. Ta obred je nadomestil starodavno navado Cerkve, ko so si verniki v cerkvenem preddverju pred evharističnim slavjem umili roke. Ta navada se je v določeni meri ohranila do danes, saj verniki ob vstopu v cerkev pomočijo roko v kropilnik z blagoslovljeno vodo ter se z njo pokrižajo.
Vodo uporabljamo tudi pri maši. Po tem ko ministrant duhovniku prinese kruh in vino, si ta umije roke. Nekdaj je bil za to praktični razlog, saj si je duhovnik z darovi, ki so jih iz narave prinašali verniki, umazal roke. Ta obred je opisan že v bogoslužnih besedilih sv. Hipolita Rimskega sredi 2. st. po Kristusu. Umivanje rok ima tudi simbolni pomen obrednega očiščevanja. Željo in prošnjo, da bi se Bogu bližali skesani in očiščeni, izraža tudi molitev, ki jo duhovnik tiho moli med umivanjem rok: »Izmij, Gospod, mojo krivdo in očisti me mojih grehov.« Duhovnik zlije nekaj kapljic vode tudi v kelih z vinom. To dejanje predstavlja združenje med vernikom (simbol vode) in Kristusom (simbol vina), kar nakazuje tiha duhovnikova molitev: »Po skrivnosti te vode in vina naj bomo deležni Božje narave Kristusa, ki je postal deležen naše človeške narave.« Voda in vino nas spominjata na Kristusovo smrt, ko sta iz njegove strani pritekli »kri in voda«.
Vir: Katoliška Cerkev

Velika noč Gospodovega vstajenja
2023-04-09
Velika noč je najpomembnejši krščanski praznik, ker ta dan praznujemo največji čudež in temelj naše vere, ki je vstajenje Jezusa Kristusa od mrtvih. Letos bomo veliko noč obhajali 9. aprila 2023.[1]
Na začetku je bilo velikonočno izkustvo izkustvo srečanja: razkropljenim in prestrašenim učencem velikega petka se prikaže Jezus kot živ (prim. Apd 1,3). Grob, kraj smrti, z vstajenjem postane kraj upanja; ni več prostor, okrog katerega bi se zbirali, ampak kraj, na katerem se vse šele začenja.[2] Jezus Kristus nas je s svojim trpljenjem in smrtjo odrešil, kar pomeni, da greh in smrt nimata zadnje in dokončne besede v našem življenju, ampak nam je Jezus odprl pot v večno življenje. Odrešenje odpira možnost za uresničitev posameznikove osebne svobode, s pomočjo katere lahko človek v polnosti živi prejete talente ter dokazuje, da je življenje z Bogom močnejše od smrti.
Jezus je v svojem zemeljskem življenju večkrat napovedal svojo smrt in vstajenje od mrtvih,[3] ki bo pomenila osvoboditev od brezupnega položaja človeka v končnem zemeljskem življenju. Jezusova obuditev od mrtvih opredeli zgodovino sveta kot poslednjo zgodovino, ki skriva v sebi pričakovanje novega stvarstva. Kristus vstane in zavzame dejaven odnos do svoje zgodovine in zgodovine tistih, za katere se je daroval v smrt. Velikonočni dogodek je zmagoslavje svobode, milosti in ljubezni.[4]
Kristjani verujemo v Jezusovo vstajenje zaradi pričevanj oseb, ki se jim je Jezus prikazal po vstajenju in jim z očitnimi znamenji dokazal svojo istovetnost.[5] Dva učenca na poti v Emavs sta ga prepoznala po lomljenju kruha (prim. Lk 24,13–35).
Skrivnost vstajenja lahko razumemo samo v moči vere, ki je presežni Božji dar. Čeprav k razumevanju verske resnice pripomorejo številni materialni dokazi, je vera v Kristusovo vstajenje sad vzgoje in osebne duhovne poti. Po starodavni slovenski navadi po župnijah potekajo vstajenjske procesije z Najsvetejšim v različnih oblikah v jutranjih urah.
Aleluja
Velika noč je praznik veselja in upanja. Veselje kristjani izražamo z vzklikom aleluja, ki izhaja iz hebrejskih besed hallelu in Yah, kar pomeni: slavite Jahveja, to je Boga. Alelujo pojemo pred evangelijem, ki je veselo oznanilo. Aleluja je star bogoslužni vzklik v čast in hvalo Jahveju, ki se pogosto nahaja na začetku in na koncu psalmov.
Veselje ob veliki noči je težko izraziti z eno samo besedo, zato se beseda aleluja večkrat ponavlja kot refren. Pred največjim Jezusovim čudežem, vstajenjem od mrtvih, človeške besede ne zadoščajo. Petje aleluje je podobno vriskanju planinca v gorah, ki se na tak način veseli čudovitega sončnega vzhoda. Občutij srca ne izpove z besedami, ampak jih izrazi z vriskanjem. Podobno se zgodi kristjanu: ob pogledu na Sonce – Jezusa Kristusa, ki je vzšlo nad temo velikega petka, ne najde pravih besed. Ostane mu samo jecljajoča, začudena, vesela aleluja.
Staro ime za veliko noč je pasha, ki pomeni prehod v Božje mesto, na čigar ulicah se poje aleluja (prim. Tob 13,18). Pride ura, ko bo tudi v temine našega življenja posijalo neminljivo sonce in bomo peli večno alelujo.
Velikonočni ponedeljek
Na velikonočni ponedeljek želimo kristjani utrditi našo vero v vstalega Jezusa tako, da veselo novico o vstajenju delimo s prijatelji in se skupaj z njimi veselimo. Kakor sta učenca na poti v mesto Emavs razpravljala o Kristusovem vstajenju in ga prepoznala po lomljenju kruha, tako smo kristjani povabljeni, da živimo veliko noč v vsakdanjem življenju s spominjanjem na zmago življenja. Zaradi letošnje epidemije tradicionalni obiski na ta dan odpadejo in jih lahko nadomestimo s klicem ali prazničnim sporočilom.
Velikonočna pripoved

Najvišje razodetje Očeta je prav velikonočni dogodek. Tako velikonočni dogodek razodeva Boga Očeta. Oče je tisti, ki je izročil Sina iz ljubezni do sveta (prim. Jn 3,16; Rim 8,32; izrazi »božjega pasiva«, kot Mr 9,31 itd.); on je tisti, ki je obudil Sina in dal njemu in prek njega ločenim in oddaljenim grešnikom Duha sprave in življenja (prim. Apd 2,24; prim. tudi Rim 1,4; 5,8; Ef 2,4–6; Kol 2,13; itd). (C. Sorč, Troedini Bog, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 154). Velikonočni dogodek torej razodeva Boga Sina. Sin je tisti, ki se je izročil v smrt iz ljubezni do grešnikov zaradi pokorščine Očetu (Gal 2,20; Ef 5,2; 5,25 itd). On je tisti, ki je vstal (Mr 16,6; Mt 27,64; 28,67; Lk 24,34; 1 Tes 4,14 itd.) in se izkazal živega (prim. Apd 1,3) ter razlil na vse človeštvo Duha, ki ga je bil sam prejel od Očeta (Apd 2,32 s.; Jn 14,16; 15,26 itd.) (C. Sorč, Troedini Bog, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 161).
Velikonočna pripoved o Jezusovem življenju je veselo oznanilo o Očetu, ki po Sinu in v Svetem Duhu stopa v človeško zgodovino, da bi ljudje stopili v življenje same Svete Trojice. »Spomin« na življenje Jezusa iz Nazareta in izkustvo, ki so ga imeli učenci z njim, postane v luči velike noči »trinitarični evangelij«, tj. veselo oznanilo o Očetu, ki se nam po Sinu in v Svetem Duhu podarja, nas odrešuje in nas vabi v življenjsko območje troedinega Boga. (C. Sorč, Sveti Duh, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 491).
Kristus je vstal od mrtvih
Ena sama »velikonočna skrivnost«, Jezusova smrt in vstajenje (KKC 638), je »srčika« naše vere. Kakor se je resnično zgodila Jezusova smrt, tako tudi njegovo vstajenje. Vstali se je sicer prikazal samo pred izbranimi pričami, medtem ko so ga vsi v eruzalemu mogli videti umreti na križu. Vendar je njegovo vstajenje dogodek, ki je zapustil zgodovinsko ugotovljive sledi. Prva sled je prazen grob (KKC 640). Jezusovi učenci niti en dan ne bi mogli v Jeruzalemu govoriti o njegovem vstajenju, če očitno dejstvo praznega groba ne bi bilo vidno. (C. Sorč, Sveti Duh, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina, 2003, 465).

[1] O krščanskem praznovanju velike noči v prvih desetletjih ni zgodovinskih podatkov. Kristjani iz judovstva so veliko noč obhajali s svojimi rojaki, vendar z novo vsebino – kot spomin na Jezusovo odrešilno trpljenje in vstajenje. Nicejski koncil (325) je uzakonil, da veliko noč praznujemo na nedeljo po prvi pomladanski polni luni, to pa je lahko od 22. marca do 25. aprila.[2] Prim. C. Sorč, Troedini Bog, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina 2003, 124.[3] Jezus prvič napove svojo smrt in vstajenje (prim. Mt 16,21–28; Mr 8,31–9,1 in Lk 9,22–27); Jezus drugič napove svojo smrt in vstajenje (prim. Mt 17,22–23; Mr 9,30–32 in Lk 9,43b–45); Jezus tretjič napove svojo smrt in vstajenje (prim. Mt 20,17–19; Mr 10,32–34 in Lk 18,31–34).[4] Prim. C. Sorč, Troedini Bog, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina 2003, 127.[5] Prim. odlomke o Jezusovem vstajanju in prikazovanjih: Mt 28,1–20; Mr 16,1–18, Lk 24,1–49 in Jn 20,1–21,25.

Protipotresna pobožnost v cerkvi sv. Jožefa na Poljanah
2023-04-09 15:00 - 17:00
Narodno svetišče sv. Jožefa v Ljubljani na velikonočno nedeljo, 9. aprila 2023, ob 15. uri vabi k zaobljubljeni protipotresni pobožnosti, ki jo bo vodil ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore.
Na tej posebni zaobljubljeni protipotresni pobožnosti z litanijami se zberejo katoličani mesta Ljubljane vsako leto. V molitvi prosijo, da bi bili obvarovani podobne katastrofe, spominjajo pa se tudi vseh, ki gredo skozi velike osebne preizkušnje in pretrese.
Rektor p. Tomaž Mikuš DJ
Vir: Katoliška Cerkev

Maša ob 3. obletnici smrti nadškofa Alojza Urana
2023-04-11 18:30
Pred tremi leti se je poslovil takrat upokojeni ljubljanski nadškof msgr. Alojz Uran. Nanj se bomo spomnili s sveto mašo, ki bo v torek, 11. aprila, ob 18.30 v ljubljanski stolnici sv. Nikolaja, kjer je pokojni nadškof tudi pokopan.

Večer +
2023-04-11 19:00
Naslednji Večer Plus+ bo v torek, 11. 4. bo ob 19.00 v Antonovem domu na Viču. Z nami bo slavilna skupina Večerov Plus+, tekom večera pa bomo prisluhnili nagovoru o zakramentu bolniškega maziljenja.
Vir: Katoliška mladina
