Ignacijanske duhovne vaje v Hiši kruha pri Svetem Duhu
2022-07-04 - 2022-07-09
Ignacijanske duhovne vaje v tišini bodo od 4. do 9.julija (ponedeljek zvečer do sobote kosila) v Hiši kruha pri Svetem Duhu. Vodila jih bo Anja Kastelic s spremljevalci.
Duhovne vaje so namenjene vsem, ki si želijo globlje v Besedo in dinamiko duhovnega razločevanja.
Prijave in info na: feg.slovenija@gmail.com
Vir: Katoliška Cerkev

Ciril in Metod, sozavetnika Evrope, slovesni praznik
2022-07-05
V Katoliški cerkvi 5. julija obhajamo slovesni praznik sv. bratov Cirila in Metoda, slovanskih apostolov in sozavetnikov Evrope. Imenujemo ju tudi apostola Slovanov zaradi pomembnega misijonskega dela med slovanskimi ljudstvi.
Ciril in Metod sta bila misijonarja grškega rodu, ki sta pri oznanjevanju in širjenju krščanske vere uporabljala glagolico. Ciril se je rodil okrog l. 826 ali 827, Metod pa okrog l. 812 ali 815 v Solunu. Pri krstu so ju poimenovali Konstantin in Mihael, vendar sta ob vstopu v samostan imeni spremenila. Najprej sta delovala kot knjižničar in učitelj filozofije. Mladost sta preživela v okolici Soluna, cesar pa ju je okrog l. 860 poslal misijonarit na polotok Krim.
Moravski knez Rastislav ju je okrog l. 860 povabil med slovanske narode, kjer sta delovala na tedanjem velikomoravskem ozemlju, ki je zajemalo današnjo vzhodno Slovenijo, vzhodno Hrvaško, Madžarsko, Češko, Slovaško, južno Poljsko, jugovzhodno Nemčijo in zahodno Ukrajino ter širila krščansko oznanilo v slovanskem jeziku. Po treh letih na Moravskem sta odšla v Panonijo in od tam preko Benetk v Rim. Pri papežu Hadrijanu II. (867–872) sta dobila dovoljenje za opravljanje bogoslužja v slovanskem jeziku.
Ciril je v Rimu zbolel in umrl, papež Hadrijan II. pa je Metoda poslal h knezu Koclju v Panonijo. Na tem ozemlju je prišel v spor z nemškimi duhovniki in bil obtožen krivoverstva. Po izpustitvi mu je papež Janez VIII. (872–882) ponovno dovolil uporabo slovanskega jezika za bogoslužno rabo.
Njun godovni dan v Katoliški Cerkvi obhajamo 5. julija, v neslovanskih deželah pa 14. februarja. Pravoslavna Cerkev njun god obhaja 11. maja, 24. maja pa godujeta po julijanskem koledarju. Sveti papež Janez Pavel II. (1978–2005) ju je leta 1980 imenoval za sozavetnika Evrope. V ljubljanski nadškofiji sta glavna zavetnika, v mariborski nadškofiji pa druga zavetnika nadškofije. V murskosoboški škofij je sv. Metod glavni zavetnik škofije, njun god pa v Katoliški cerkvi v Sloveniji obhajamo kot slovesni praznik.
Praznik apostolov Slovanov je priložnost za ovrednotenje in zavedanje njunega pomena na področju evropske kulturne, zgodovinske in jezikovne dediščine, ki je povezana tudi z našo deželo.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Benedikt, zavetnik Evrope, praznik
2022-07-11
Svetega Benedikta, začetnika zahodnega meništva, je papež Pavel VI. 24. oktobra 1964 razglasil za prvega zavetnika Evrope, ker je “s križem, knjigo in plugom prinesel krščanski napredek narodom, razkropljenim od Sredozemskega morja do Skandinavije, od Irske do prostranih nižin Poljske”.
Poljak Janez Pavel II., prvi slovanski papež, je leta 1980, ob 1500 letnici rojstva sv. Benedikta, dejal, da je bila Evropa na novo rojena ob propadu velikega rimskega imperija. »Ko se je porajala na njegovih kulturnih temeljih, je po zaslugi benediktinskega duha iz tistega izročila povzela in v dediščino evropske in vesoljne kulture utelesila vse tisto, kar bi se sicer izgubilo.« Redovna pravila, ki jih je sestavil sveti Benedikt in jih imenujejo “evangelij, presajen v resnično življenje”, je mogoče povzeti v treh besedah: ‘Ora et labora!’ (Moli in delaj). Skladno povezovanje dela in molitve je ideal krščanskega prizadevanja za popolnost ali izpolnjevanje božje volje.
Papež Gregor Veliki, ki je sestavil življenjepis sv. Benedikta v obliki pogovora z namišljenim diakonom Petrom, pove, da se je Benedikt rodil v plemeniti družini v Nursiji to je današnje mestece Norcia v Umbriji in sicer okoli leta 480. O njegovi družini vemo le to, da je imel sestro dvojčico Sholastiko, ki je vse življenje hodila po bratovih stopinjah in ga posnemala tudi v svetništvu (njen god obhajamo 10. februarja). Starši so Benedikta poslali v Rim, da bi se izpopolnil v pravnih vedah, toda prav kmalu je bil sit Rima in njegove pokvarjenosti. Najprej se je umaknil v bližino mesta Tivoli, kjer si je poiskal družbo enako mislečih. Kmalu je spoznal, da ta družba ni zanj, zato se je skril v samotno sotesko reke Aniene nedaleč od mesta Subiaco, ker je želel biti popolnoma ločen od sveta, da bi ob branju in premišljevanju Svetega pisma in v molitvi našel stik z Bogom ter prodrl v globine svoje duše. Pa ni bil dolgo sam. Nekega dne so se pred njegovo votlino prikazali puščavniki iz Vicovara in ga prosili, naj namesto umrlega predstojnika prevzame vodstvo njihove skupnosti. Benedikt je njihovo gorečo prošnjo uslišal. Puščavniki pa so bili svojeglavi, zato jih je zapustil. Po dolgem premisleku je sprejel vodstvo nove redovne skupnosti, ki se je bila voljna ravnati po njegovih pravilih. Tem svojim redovnikom je Benedikt hotel biti ‘oče’, to namreč pomeni beseda ‘abbas’ ali po slovensko ‘opat’.
Čez nekaj časa je izbral najboljše menihe iz dvanajstih samostanov, ki jim je bil ‘oče’, in se napotil proti jugu. Ustavil se je pri mestu Cassino pri Neaplju, zgrajenim pod visokim gričem. Na vrhu tega griča je zrastel znameniti samostan Montecassino, ki velja za matično hišo benediktinskega reda in v nekem smislu vseh samostanov na krščanskem Zahodu. Stari viri postavljajo začetek Montecassina v leto 529: ta letnica ima tudi simboličen pomen tega leta je namreč bizantinski cesar Justinijan dal zapreti zadnjo pogansko šolo v Atenah, Montecassino pa je zasvetil kot novo žarišče krščanske kulture. Skupnost na Montecassinu je opat Benedikt vodil vse do svoje smrti, najbrž leta 547.

Besedilo je s spletne strani revije Ognjišče.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Marija Magdalena, praznik
2022-07-22
22. julija v Katoliški cerkvi obhajamo praznik sv. Marije Magdalene, prve priče, ki je videla Vstalega, in prve glasnice, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda.
Dolgo časa so v pobožnosti in v umetnosti Marijo Magdaleno istili z Marijo iz Betanije, sestro Lazarja in Marte, ter z neimenovano ‘veliko grešnico’, ki je Jezusu v farizejevi hiši med obedom mazilila noge, potem ko jih je oprala s svojimi solzami ter obrisala s svojimi lasmi. Zdaj je dokazano, da gre za tri različne osebe.

God svete Marije Magdalene praznik za vso Cerkev
Vloga ženske v Katoliški Cerkvi v Sloveniji

Svetnici je ime Marija, Magdalena je njen priimek, ki pove, da je bila doma iz Magdale, ribiškega mesteca na zahodnem bregu Genezareškega jezera. Iz dveh pripomb v Lukovem in Markovem evangeliju vemo, da je Jezus iz Marije iz Magdale izgnal sedem hudih duhov. Število sedem v Svetem pismu pomeni veliko število, množico. Ta omemba hoče povedati, da je bila Marija popolnoma v oblasti hudih duhov. V skupini žena, ki so stregle zboru apostolov in njihovemu Učitelju, se Marija Magdalena vedno imenuje na prvem mestu.
Marija Magdalena je ostala Jezusu zvesta vse do konca do smrti na Kalvariji in še do groba. Pod križem je vztrajala z Jezusovo materjo Marijo in z edinim učencem Janezom, ki ni strahopetno pobegnil. Ko je minil praznični dan velike noči, so Marija Magdalena, Marija, mati Jakobova, in Marija Saloma kupile dišav, da bi Jezusovo telo v grobu mazilile. Evangelist Janez pa nam je ohranil čudoviti prizor srečanja Marije Magdalene z vstalim Jezusom. Ko je stoječ ob grobu jokala, [o je Jezus sočutno vprašal: »Žena, kaj jokaš? Koga iščeš?« Magdalena je mislila, da govori z vrtnarjem, zato je prosila, naj ji pokaže, kam je del Jezusovo telo. Ko jo je Jezus poklical po imenu: »Marija!«, pa ga je prepoznala. Trdno je bila prepričana, da je Gospod vstal od mrtvih in to veselo novico je nemudoma sporočila njegovim učencem.
Skozi vsa stoletja cerkvene zgodovine razmišlja pisec slovenskega življenjepisa svete Marije Magdalene, srečujemo žene, ki učencem naznanjajo Jezusovo sporočilo. In tudi v današnjih dneh je na svetu nešteto žena, ki so pripravljene služiti Jezusu in njegovemu vstajenjskemu oznanilu. Marija Magdalena je kakor nalašč njihova svetnica. Grki so jo že zgodaj častili kot “nosilko miru in enakovredno apostolom”.
Umetniki jo upodabljajo s posodico z mazilnim oljem, stoječo pod križem, ali kot spokornico z razpuščenimi lasmi (po zgrešenem enačenju z evangeljsko grešnico) s knjigo, s Križanim, s spokornim bičem v rokah in z mrtvaško glavo pred seboj. (Povzeto po reviji Ognjišče)
Papež Frančišek je v okviru jubileja Usmiljenja določil, da se god sv. Marije Magdalene povzdigne v praznik, da bi izpostavil »pomembnost te ženske, ki je pokazala veliko ljubezen do Kristusa in ki jo je Kristus zelo ljubil«. Kot je zapisano v dekretu, ki ima naslov Apostolorum Apostola in ima datum 3. junij 2016, »se odločitev umešča v sedanji cerkveni kontekst, ki zahteva bolj poglobljen premislek o dostojanstvu ženske, novi evangelizaciji in veliki skrivnosti božjega usmiljenja«. Sveti Janez Pavel II. je veliko pozornosti namenil ne le pomembni vlogi ženske pri Kristusovem poslanstvu in poslanstvu Cerkve, ampak tudi posebni vlogi Marije Magdalene kot »prvi priči, ki je videla Vstalega, in prvi glasnici, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda«.
Vir: Katoliška Cerkev

V Budimpešti eden največjih slavilnih koncertov v Evropi
2022-07-23
Lepo vabljeni, da se udeležite slavilnega koncerta, ki bo potekal v soboto, 23. julija 2022, v Puskas Areni v Budimpešti. Nastopili bodo svetovno znani glasbeniki krščanske slavilne glasbe, s katerimi bomo skupaj molili za mir. Koncert je namenjen vsem starostnim skupinam.
Prijave zbiramo na spletni strani Katoliške mladine. Informacije o vstopnini za koncert, avtobusnem prevozu iz Slovenije na dan koncerta in ostale informacije dobite pri Katoliški mladini.
V kolikor bi se na koncert odpravili z večjo skupino, nas lahko kontaktirajte na mail info@katoliskamladina.si.
Matevž Mehle, Katoliška mladina
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Brigita, sozavetnica Evrope, praznik
2022-07-23
Papež Janez Pavel II. je sv. Brigito 1. oktobra 1999, na začetku druge sinode za Evropo, razglasil za sozavetnico Evrope.
Brigita je bila visokega rodu. Rodila se je najverjetneje leta 1302 v kraju Finstad pri Upsali, kjer je zdaj sedež slavne univerze. Njen oče je imel odgovorno upravno službo. Družina je bila v sorodu s kraljevskimi rodbinami, ki so se menjavale na švedskem prestolu. Po smrti svoje matere je Brigita živela pri teti in v tem času je imela videnje: podobo Križanega, ki se ji je neizbrisno vtisnila v spomin za vse življenje.
Pri šestnajstih letih se je poročila. Od osmih otrok, ki jih je rodila, je po njeni poti šla hči Katarina, ki je na Švedskem znana kot Karin. Ona je tudi uresničila njeno zamisel o ustanovitvi samostana v Vadsteni. Čeprav bogata gospa, se je Brigita lotila vsakega dela, tudi takšnega, ki so ga opravljale le dekle. Odlikovala se je po dobrodelnosti. Poklicali so jo na dvor za upravnico. Mlademu kralju Magnusu II. Eriksonu, svojemu bratrancu, je brez slepomišenja povedala, da mora svoje razuzdano življenje korenito spremeniti, če hoče uiti božji kazni. Ni je poslušal in Brigitine napovedi so se uresničile. Ko je videla, da kralj živi po svoje, je dvor zapustila ter z možem odšla na božjo pot v špansko Kompostelo. Med romanjem je mož umrl v cistercijanskem samostanu Alvastra na Španskem.
Leta 1346 je Brigita v zamaknjenju dobila naročilo, naj ustanovi nov red s prvim samostanom v Vadsteni. Ko je bilo vse skoraj uresničeno, jo je Bog poslal v Rim, kjer se je lotila živahne politične dejavnosti, s katero je posegla v celotno dogajanje tedanje Zahodne Evrope. Šlo ji je predvsem za mir in edinost, kajti krvaveče rane njenega časa so bile razprtije, spori, razkol. V tej službi je ostala zadnjih štiriindvajset let svojega življenja. Umrla je 23. julija 1373 v Rimu in sicer med mašo.
Njeno truplo so v zmagoslavnem sprevodu prepeljali iz Rima v Vadsteno, kjer so jo položili k zadnjemu počitku v samostanski cerkvi. Prva prednica Brigitinega reda je bila njena hči Katarina (Cerkev jo časti kot svetnico in se je spominja 24. marca). Njen grob je kmalu postal priljubljena božja pot kraljev in kraljic pa tudi številnih kristjanov iz raznih dežel. Vadstena se je razvila v pomembno kulturno središče na evropskem severu. Tam je bila tudi najpomembnejša srednjeveška knjižnica na Švedskem in prva švedska tiskarna. To izredno ženo so tudi protestanti sprejeli za svojo in jo častijo kot narodno svetnico.
Papež Janez Pavel II. jo je razglasil za sozavetnico Evrope ob sv. Katarini Sienski in sv. Tereziji Benedikti od Križa/Edith Stein.
Vir: revija.ognjišče.si in Katoliška Cerkev

Krištofova nedelja in akcija MIVA 2022
2022-07-24
God sv. Krištofa letos pade na nedeljo, 24. julija 2022, in v Sloveniji bomo tradicionalno obhajali Krištofovo nedeljo, posvečeno voznikom, blagoslovu vozil, prošnji za srečno vožnjo in zbiranju sredstev v okviru misijonske vozniške akcije MIVA.
Akcija MIVA letos vstopa že v 35. leto, je dobro usidrana med slovenskimi verniki in hvaležni bomo, če jo podprete tudi v prihodnje.

Ustanova Miva-Slovenija, ki deluje v okviru Misijonskega središča Slovenije in je članica svetovne Mive, že več desetletij zbira sredstva za prevozna sredstva v misijonih. Večji del zbranih sredstev gre za potrebe naših misijonarjev. Na njihov predlog pa vsako leto darujemo kakšno vozilo za potrebe neslovenskega misijonarja.
Naj vas geslo Mivine akcije Moj dar Boga slavi za vse prevožene poti vsako leto spomni na lepe trenutke v vašem avtu in srečno prevožene poti. Obenem pa naj poživi vašo solidarnost s tistimi, ki jim bo vaš dar za misijonsko vozilo rešil življenje in vrnil zdravje, omogočil pot v šolo, do misijona, pripeljal misijonarja do ljudi, ki ga željno pričakujejo misijonarja, zvozil gradbeni material za cerkev, šolo, dispanzer . Naj vas akcija MIVA nagovori, da boste ob prošnji za srečno vožnjo z veseljem darovali tudi za misijonska vozila.
Vsi smo danes še kako vezani na prometna sredstva. Krištofova nedelja nas vsako leto v juliju poveže v skupni molitvi in prošnji k nebeškemu Očetu, da bi nas vse na priprošnjo sv. Krištofa varoval pri vseh vožnjah na vseh poteh našega življenja. Vozniki, pa tudi drugi, ob tej priložnosti namenijo svoj dar za srečno prevožene kilometre. Kako mogočen je ta dar in kako rešilen za naše misijonarje in ljudi v tretjem svetu, zgovorno pričajo vozila, sad te akcije Miva.
Da lahko misijonarji opravljajo svoje človekoljubno poslanstvo, potrebujejo prevozna sredstva. Njihovo delo je večinoma v krajih, ki so zelo oddaljeni od središč. Dobro vozilo jim omogoča, da lahko prevažajo v te kraje hrano, gradbeni material, učitelje, katehiste in otroke, predvsem pa bolnike in tako rešujejo življenja. Krištofova nedelja je zato obilen božji blagoslov za vse voznike, saj jim poleg blagoslova Bog podarja tudi zavest, da morajo odgovorno in pametno voziti. Je pa še poseben blagoslov, ki ga Bog preko darov, zbranih ob tej nedelji za akcijo MIVA, poklanja našim misijonarjem in jim omogoča varna in rešilna pota posebej po brezpotjih Afrike, Azije in južne Amerike.
Krištofova nedelja nas tako povezuje z božjo dobroto in božjim varstvom. Naša dobrota pa objema misijonarje in ljudi v misijonskih deželah.
MIVA in njena zgodovina
Smrt prijatelja je bila potrebna, da je nastala dobrodelna organizacija MIVA .
22. marca 1927 je bila v Kölnu ustanovljena organizacija MIVA (Missions-Verkehrs-Arbeitsgemeinschaft). Idejo za to je dal Paul Schulte, ki so ga imenovali kar “leteči pater”. Njegov najboljši prijatelj, p. Otto Fuhrmann, ki je odšel v misijone, je namreč v Namibiji kot misijonar umrl za malarijo. Ves teden so ga vozili na lojteršnem vozu in potem še pet dni nosili na ramenih do bolnišnice. Prišel je prepozno in naslednji dan je umrl. To, da misijonarji nimajo za pomoč sebi in drugim niti osnovnih prevoznih sredstev, je patra Paula Schulteja zelo prizadelo. Po Evropi je začel iskati darovalce za nakup misijonskih vozil. Ideja je obrodila sadove in se širila naprej.
V Švici je začela MIVA delovati leta 1932 in leto dni pozneje tudi na Nizozemskem.
Celo med vojno se ta oblika pomoči ni prekinila.
MIVA AUSTRIA
Začela je delovati v samostanu Lambach 22. oktobra 1949. Njen ustanovitelj je bil pogumni in požrtvovalni laiški delavec Karl Kumpfmüller, ki je bil doma iz sosednjega mesta Stadl-Paura. Njegovo delo je nadaljeval sin Franz Kumpfmüller. Po njegovi zaslugi je v Stadl-Paura sodobni center “Christophorus-Haus”, kjer povezujejo delo skoraj vseh evropskih dežel in poskušajo kar najceneje omogočiti misijonarjem po vsem svetu, da pridejo do prepotrebnih vozil. Po upokojitvi leta 2012 je delo prevzela hčerka Christine Parzer.
MIVA SLOVENIJA
Na misijonskem sestanku v Tinjah na Koroškem v oktobru 1986 je padla ideja o samostojni organizaciji MIVA Slovenija. Pokojni nadškof g. Alojzij Šuštar je zadevo podprl in tako je leta 1987 začela ta dobrodelna ustanova pod vodstvom Staneta Kerina svoj zmagoviti pohod. Brez vsakih materialnih sredstev je skušala pomagati našim misijonarjem, da bi prišli do prepotrebnih vozil. Zagnanost Staneta in širina srca slovenskega človeka je obrodila bogate sadove. MIVA Slovenija izpelje večino svojih projektov preko MIVA Avstrija. Tam namreč preko dobro razvejane mreže informacij ugotovijo, na kakšen način je mogoče z najmanjšimi stroški dostaviti misijonarju kar najboljše vozilo.
Misijonsko središče Slovenije
Vir: Katoliška Cerkev

2. Svetovni dan starih staršev in ostarelih
2022-07-24
Lani je papež Frančišek sprejel odločitev, da se vsako leto četrta nedelja v juliju praznuje kot svetovni dan starih staršev in ostarelih, saj je ta nedelja blizu praznika Marijinih staršev Joahima in Ane, Jezusovih starih staršev. Letos bo to v nedeljo, 24. julija, in sicer pod naslovom »Še v starosti rodijo sadove« (Ps 92,15).
V svoji poslanici za ta dan je papež Frančišek zapisal, da »staranje ni kazen, ampak blagoslov«. Zato se ostareli ne smejo omejiti zgolj na opazovanje dogajanja v svetu ali se umakniti iz njega. Poudarja, da jih čaka novo poslanstvo, in jih poziva, da se dejavno vključijo v »duhovno revolucijo nežnosti« v tem svetu, ki doživlja hude preizkušnje.
Papeževa želja je, da ta dan oznanimo in praznujemo v župnijah in skupnostih, »da ne bi nihče tega dne preživljal v samoti«.
Na letošnjih splošnih avdiencah je papež Frančišek imel že več katehez in nagovorov, v katerih je govoril o obdobju starosti. Te kateheze in druga gradiva, ki jih za pripravo na svetovni dan pripravlja Dikasterij za laike, družino in življenje, najdete na cerkvenih spletnih portalih Radio Vatikan, Katoliška Cerkev in Pridi in poglej.
Mag. Luka Mavrič

Molitev za drugi svetovni dan starih staršev in ostarelih – 24. julij 2022
Zahvaljujem se ti, Gospod,
za blagoslov dolgega življenja,
da vedno daješ obroditi sadove tistim,
ki se zatekajo k Tebi.
Odpusti, o Gospod,
mojo ravnodušnost in razočaranje,
toda ne zapusti me,
ko mi upadajo moči.
Uči me gledati z upanjem
v prihodnost, ki mi jo daješ,
na poslanstvo, ki mi ga zaupaš,
da ti bom brez konca prepeval hvalnice.
Naredi me za nežnega obrtnika
Tvoje revolucije,
da bom z ljubeznijo čuval svoje vnuke
in vse male, ki iščejo zavetje pri Tebi.
Varuj, o Gospod, papeža Frančiška
in nakloni svoji Cerkvi,
da bo svet rešila osamljenosti.
Vodi naše korake na pot miru.
Amen.
Vir: Katoliška Cerkev

Poletni teden v Taizéju za mlade
2022-07-24 - 2022-07-31
Taizé združuje mlade z vsega sveta v skupni molitvi, v preprostem in umirjenem življenjskem ritmu. Na Katoliški mladini vabimo vse mlade (tudi mladoletne), da se nam pridružijo na poletnem tednu v Taizéju, ki bo potekal med 24. in 31. julijem 2022.
Več informacij in prijave najdete na spletni strani Katoliške mladine. Na voljo je še nekaj prostih mest.
Matevž Mehle, Katoliška mladina
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Jakob starejši, apostol, praznik
2022-07-25
25. julija v Katoliški cerkvi obhajamo god apostola Jakoba starejšega.
V zboru dvanajsterih apostolov, ki jih je Jezus poklical, sta bila dva Jakoba, med prvim je bil za apostola poklican ravno današnji godovnjak, zato je ob njegovem imenu še vzdevek starejši.
Jakob je bil doma iz enega od mest ob Genezareškem jezeru, njegov oče Zebedej je bil ribič, mati Saloma pa je bila sestra Jezusove matere Marije. Skupaj z bratom Janezom in apostolom Petrom je bil Jakob priča Jezusovega spremenjenja na gori in obuditve Jairove hčere. V dneh Jezusovega trpljenja se je Jakob, kot večina apostolov, potuhnil, po Jezusovem vstajenju od mrtvih pa je bil z drugimi apostoli v Jeruzalemu. Malo vemo o njegovem delovanju po Jezusovem vnebohodu in prihodu Svetega Duha. Pisec Apostolskih del poroča, da je Herod »dal z mečem usmrtiti Jakoba, Janezovega brata«. To naj bi se zgodilo okrog velike noči leta 44.
Apostol Jakob je zelo priljubljen tudi v Sloveniji, kar dokazuje 68 cerkva njemu posvečenih. Njegove posmrtne ostanke so v 7. stoletju prenesli v Compostelo v današnji Španiji, kjer stoji njemu posvečena katedrala.

Besedilo je povzeto iz knjige Svetnik za vsak dan Silvestra Čuka.
Vir: Katoliška Cerkev

Sveta Edith Stein
2022-08-09
Sveti papež Janez Pavel II. je ob razglasitvi Edith Stein za svetnico 11. oktobra 1998 v nagovoru takole označil to izjemno karmeličanko, duhovno hčerko sv. Terezije Avilske, ki je prehodila pot od judovstva prek ateizma do krščanstva in si je kot Kristusova izvoljenka izbrala redovno ime Terezija Benedikta od Križa:
»Kristusova ljubezen je bila ogenj, ki je razvnemal življenje s. Terezije Benedikte od Križa. Davno preden se je tega zavedela, jo je zagrabil ta ogenj. Najprej se je Edith Stein zapisala svobodi. Dolgo je bila iskateljica. Njen duh se je neutrudno posvečal raziskovanju in njeno srce se je stegovalo za upanjem. Polna navdušenja je prehodila utrudljivo pot filozofije. Za to je bila nazadnje poplačana: osvojila je resnico. Ali bolje rečeno: resnica je osvojila njo. Smela je odkriti, da ima resnica ime: Jezus Kristus. Od tega trenutka naprej ji je bila učlovečena Beseda prvo in vse. Ko je kot karmeličanka gledala nazaj na ta odsek življenja, je pisala neki benediktinki: ‘Kdor išče resnico, ta išče Boga, pa če mu je to jasno ali ne.’«
Prava ljubezen se prečisti v skrivnosti križa
Prava ljubezen se izkaže pravzaprav šele v trpljenju. »Kdor resnično ljubi, se tudi pred trpljenjem ne ustavi,« je poudaril papež. »Tisti, ki ljubi, se ljubljenemu pridružuje v trpljenju. Edith Stein se je zavedala, kaj je moral prinesti s seboj njen judovski izvor in je to dobro izrazila: ‘Pod križem sem razumela usodo božjega ljudstva. Zagotovo vem danes več o tem, kaj pomeni biti poročen z Gospodom v znamenju križa. Samo z razumom ne bomo tega nikdar razumeli, ker je skrivnost.’ Skrivnost križa je polagoma zajela celotno njeno življenje in od nje zahtevala najvišjo predanost. Kot poročena ob križu je ne samo pisala globoko segajoče strani o ‘znanosti križa’, marveč je v šoli križa šla do konca.«
To se je zgodilo 9. avgusta 1942, ko je svoje zemeljsko življenje zapečatila kot žgalna daritev v krematoriju taborišča Auschwitz.
Smisel trpljenja
Po Edith Stein nam Bog razkriva skrivnostno resnico: smisel križa v življenju Kristusovega učenca. Sama nam o tem pravi: »Če naj si pridobimo znanost križa, jo je treba izkusiti v njeni globini. – Križ je pot v zedinjenju z Jezusovim življenjem, in ta pot obstaja v tem, da ga pospremimo v Getsemani in na Kalvarijo. – Križ ni sam sebi namen, ampak je sredstvo, da dospemo do polnosti življenja. Križ odpre nebeška vrata in je pogoj za vstajenje. – Križ je sredstvo za to, da napravimo v svojem srcu prostor za Boga, kajti trpljenje očiščuje in oprosti človeka vsega, kar ni Bog. – Križ je edina pot do srečanja z Bogom, kajti vodi nas v globoko temino vere in zahteva od nas, da se predamo v Njegove roke, kajti čeprav je nedoumljiv, je vendarle vedno poln usmiljenja in zvestobe.«
Znanost križa
V uvodu svojega dela Znanost križa, v katerem razglablja o delu svojega duhovnega očeta sv. Janeza od Križa, to posebno »znanost« opredeli z naslednjimi besedami: »Znanost križa ni gola teorija … Znanost križa je živa, dejanska in dejavna resnica; kakor gorčično zrno se vseje v dušo, v kateri požene korenine in raste, daje duši določen pečat in jo določa v njenem ravnanju, tako da se v tem ravnanju odraža in jo je moč prepoznati.«
Sozavetnica Evrope
Katoliška cerkev je Edith Stein prepoznala za vredno, da jo skupaj s sv. Katarino Siensko in sv. Brigito Švedsko pridruži sv. Benediktu in sv. Cirilu in Metodu kot sozavetnico Evrope. Slovesna razglasitev je bila 1. oktobra 1999. Naj bo ta s križem blagoslovljena svetnica tudi nam priprošnjica, ko se srečujemo z našimi križi.

Molitev Terezije Benedikte od Križa k Svetemu Duhu
Kdo si ti, Luč,
ki mene napolnjuješ
in mojega srca temo razsvetljuješ?
Ti vodiš me kot materina roka
in če me izpustiš,
bi ne znala narediti več nobenega koraka.
Ti prostor si,
ki mojo bit obdaja in v sebi skriva.
Brez tebe
bi se pogreznila v prepad niča,
od koder si jo v bivanje priklical.
Si bliže meni
kot sem blizu sama sebi
in globlji
kot vsa moja najgloblja notranjost,
pa vendar neopredeljiv in nedoumljiv,
saj presegaš vsako ime:
Sveti Duh – večna Ljubezen …
Si ti pesem ljubezni
in svete plahosti,
ki vekomaj doni
okrog božjega prestola,
ki združuje v sebi
čisti zven vseh bitij.
Sozvočje, ki Glavi ude pripoji,
v tem prav vsakdo
presrečen najde
svoje biti skriti smisel
in vriskajoč izlije se
v tvojem žuborenju, Sveti Duh – večna radost …
VIr: Družina

Sv. Lovrenc, praznik
2022-08-10
10. avgusta praznujemo god sv. Lovrenca.
Bil je eden od sedmih diakonov v času papeža Siksta II. Ker je leta 258 cerkveno premoženje, ki mu je grozila zaplemba, razdelil med siromake, ga je dal cesar Valerijan prebičati, nato pa na žareči rešetki mučiti do smrti (v koledarju 10. avgusta).
Sv. Lovrenc je zavetnik ubogih, gasilcev, steklopihalcev, kuharjev, likalk. Varuje pred opeklinami, bolečinami v hrbtu, vročico. Priporočajo mu verne duše v vicah in ga prosijo za dobro letino. Upodabljajo ga kot diakona s pravokotnim ražnjem, z evangelijsko knjigo in s križem, delečega miloščino, ali z mučeniško palmo.
Utrinke perzeid, ki okoli njegovega goda letijo na naš planet, so ljudje poimenovali svetega Lovrenca solze. Te naj bi pretakalo nebo zaradi strašne smrti mučenca. V Sloveniji je 50 cerkva sv. Lovrenca.
Vir: Katoliška Cerkev

Marijino vnebovzetje, slovesni praznik
2022-08-15
Največji cerkveni Marijin praznik je Marijino vnebovzetje.
Praznik Marije Device so v jeruzalemski Cerkvi začeli obhajati že kmalu po koncilu v Efezu leta 431 po Kr. in ga povezovali z Marijinim odhodom s tega sveta. Čeprav Marijino vnebovzetje sodi med najstarejše Marijine praznike (prve omembe segajo še v obdobje pred 4. st. po Kr.), je papež Pij XII. (1939–1958) versko resnico o Marijinem vnebovzetju slovesno razglasil šele leta 1950 z apostolsko konstitucijo Munificentissimus Deus. Številne cerkve po svetu – od mogočnih katedral do vaških in božjepotnih cerkvic – izpričujejo stoletno vero v Marijino vnebovzetje.
Pisna vira, ki poročata o Marijinem vnebovzetju ali zaspanju (lat. dormitio), sta t. i. apokrifna evangelija Zaspanje svete Božje Matere in Prehod blažene Device Marije. K tema spadajo še številni spisi in druga dela pomembnih teologov iz prvih stoletij krščanstva, npr. sv. Janeza Damaščana, sv. Efrema Sirskega, sv. Epifanija in Timoteja Jeruzalemskega.
V Sloveniji je Mariji posvečenih veliko župnijskih, podružničnih, zlasti pa božjepotnih cerkva in kapelic, zato je Marijino vnebovzetje v našem verskem izročilu globoko zakoreninjeno. Katoliška in Pravoslavna Cerkev ta praznik obhajata na isti dan.
Ob prazniku številni Slovenci romajo v Marijina svetišča. Romanja imajo globlji verski pomen zato, ker verujoče spominjajo, da je naše celotno zemeljsko življenje pravzaprav romanje, katerega cilj je večno življenje v nebesih. Marijino vnebovzetje pomeni poklon ženi, saj je Bog Marijo, ženo in mater, poveličal v nebesih. Katoliška Cerkev s praznovanjem tega praznika poudarja dostojanstvo in poklicanost vsake žene.
Marijino vnebovzetje je praznik upanja, saj nam govori, da je ena izmed nas ljudi – Marija, dosegla polnost življenja, ki ga kristjani vidimo v večnosti. Marijino poveličanje je svojevrstni poklon krščanstva ženi, saj je Bog prav Marijo, mater in ženo prvo na najodličnejši način poveličal v nebesih. S praznovanjem želi katoliška Cerkev poudariti tudi dostojanstvo in visoko poklicanost vsake žene.
Praznovanje nas tudi spominja, da sta v našem življenju pomembni tako materialna kot duhovna komponenta, tako večno kot zemeljsko in da se oba prepletata. Delo za duhovno ne pomeni zanemarjanje materialnega. Po krščanski tradiciji velja prav nasprotno: ko se trudimo za zemeljski napredek, si s tem že pripravljamo večno bivanje. Današnji praznik v nas poglablja to upanje, saj pred nas postavlja primer nekoga, ki mu je to na odlični način uspelo: Jezusovo mater Marijo.
Praznovanje Marijinega vnebovzetja nas želi spomniti tudi na to, da sta v življenju pomembni tako materialna kot duhovna sestavina, tako zemeljsko kot večno. Krščansko versko izročilo uči, da si s prizadevanjem za zemeljski napredek posameznik pripravlja večno bivanje. Marijino vnebovzetje v vernikih poglablja upanje, da je z življenjem po Marijinem vzoru želeni cilj bivanja pri Bogu dosegljiv za vsakega vernika.
Obnovitev izročitve Materi Božji
Odkar je Slovenija samostojna država na praznik Vnebovzete obnavljamo svojo izročitev Materi Božji s posebno molitvijo ali preprosto z molitvijo »O Gospa moja«.

»Izročitev Mariji bomo tudi letos obnovili v romarskih cerkvah, po župnijah in drugih svetih krajih. Marijo bomo prosili za pomoč, da bomo v zasebnem in javnem življenju spoštovali moralna načela ter načela pravičnosti, resnice, poštenosti, medsebojnega spoštovanja in osebnega dostojanstva,« je o izročitvi dejal upokojeni koprski škof Metod Pirih ter še poudaril: »Izročitev Mariji ima svojo vrednost in pomen le, če si v vsakdanjem življenju prizadevamo, da bi živeli in uresničevali tisto, kar smo z besedami obljubili in izpovedali.«
Marija je bila naša sopotnica, spremljevalka, naša priprošnjica in tolažnica v zgodovini. Mariji se želimo zahvaliti za njeno brezmejno skrb in materinsko varstvo. Naša hvaležnost je istočasno tudi naša velika prošnja in želja, da bi še najprej hodili pod njenim varstvom po poti žive vere, svetlega upanja in požrtvovalne ljubezni.

V koprski škofiji 15 cerkva posvečenih skrivnosti Marijinega vnebovzetja
Kar 15 župnijskih cerkva je na Primorskem, v koprski škofiji, posvečenih skrivnosti Marijinega vnebovzetja. Pri tem ne štejemo podružničnih cerkva. Zakaj tako veliko? Najstarejše cerkve so v krajih, kjer se je krščanstvo med Slovence širilo iz Ogleja, posvečene Mariji vnebovzeti. Marijinemu vnebovzetju so posvečene naslednje župnijske cerkve: koprska stolnica, Bertoki, Dekani, Movraž, Vreme, Knežak, Jelšane, Slavina, Kojsko, Medana, Kanal, Tolmin, Kobarid, Podmelc v Baški grapi in Spodnja Idrija. Isti skrivnosti je posvečenih tudi več podružničnih cerkva. Upokojeni koprski škof Metod Pirih v tej zvezi poudarja: »Marija je zvezda naše zgodovine in upanje naše prihodnosti. Vsa naša dežela je povezana z Marijo. Kar 15 župnijskih cerkva je pri nas v škofiji posvečenih Mariji Vnebovzeti. O Mariji in njenem češčenju v našem narodu pričajo številne umetnine, raznovrstne upodobitve, pesmi, glasba in neštete molitve. Ob Mariji so se navdihovali in vzgajali naši verni predniki.«
Vir: Katoliška Cerkev

Slovesnosti ljubljanskih škofov na praznik Marijinega vnebovzetja
2022-08-15
Na predvečer praznika Marijinega vnebovzetja, v nedeljo, 14. avgusta 2022, bo ob 19.00 nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore OFM daroval sveto mašo v podružnični cerkvi sv. Simona in Juda Tadeja v Vogljah v župniji Šenčur.
Na praznik Marijinega vnebovzetja, v ponedeljek, 15. avgusta 2022, bodo škofje ljubljanske nadškofije vodili naslednje slovesnosti:
Ob 10.00 bo na Brezjah, pred baziliko in narodnim svetiščem Marije Pomagaj sveta maša in ponovna slovesna izročitev slovenskega naroda Božji materi Mariji. Sveto mašo bo daroval ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore OFM.
Ob 11.00 bo pomožni škof msgr. dr. Anton Jamnik vodil slovesno sveto mašo v romarski cerkvi na Svetih gorah v župniji Sv. Peter pod Svetimi gorami.
Ob 7.00 bo pomožni škof msgr. dr. Franc Šuštar v župnijski cerkvi sv. Martina v Poljanah nad Škofjo Loko daroval slovesno mašo. Ob 10.00 pa bo daroval praznično sveto mašo v podružnični cerkvi Marijinega vnebovzetja na Malenskem vrhu v župniji Poljane nad Škofjo Loko.

30. obletnica izročitve slovenskega naroda Božji Materi Mariji
2022-08-15 10:00 - 12:00 (Europe/Ljubljana)
Poletje nas spominja na počitnice, dopuste, sprostitev in še toliko drugih stvari, ki spremljajo poletne dneve. Kristjanovo poletje pa svoj višek doživlja v prazniku Marijinega vnebovzetja, ki verne kristjane povabi na romanja v številne božjepotne cerkve. S temi romanji pokažemo svoje zaupanje v Marijino priprošnjo, izražamo svojo hvaležnost za uslišanja, ki smo jih bili deležni, in dejavno pokažemo, da ohranjamo krščanske korenine naših prednikov in si prizadevamo, da bi ostajale žive in globoke tudi za tiste, ki pridejo za nami. Praznik bo slovesen tudi v našem narodnem in škofijskem Marijinem svetišču na Brezjah. Mariji se hočemo zahvaliti za vso podporo in pomoč, ki smo je bili deležni v preteklem letu, letu zahtevnih preizkušenj, v katerem pa sta se pokazali naša solidarnostna zrelost in pripravljenost pomagati drug drugemu.
Zavedamo pa se, da bomo morali še naprej biti odgovorni in vztrajni pri premagovanju virusa, še večje zaupanje in upanje pa bomo potrebovali, da se bomo upirali virusu nasprotovanja in delitve, ki globoko prizadene narodovo tkivo. Goreče bomo moliti tudi za mir na svetu, na poseben način za trpečo Ukrajino, saj zaradi dolgotrajnosti agresije ne sme pogrešati našega sočutja, molitvene bližine in konkretne pomoči.
Mariji bomo zato priporočili našo Cerkev, naše družine, naše izseljence in zdomce. Priporočili ji bomo vse, ki so v naši državi odgovorni za skupno dobro in za pozitivno naravnanost naših medsebojnih odnosov. Priporočili ji bomo tudi našo državo.
Zaradi razmer, v katerih živimo, pa ji bomo priporočili tudi Evropo in svet.
Vse duhovnike vabim, da pri prazniških mašah 15. avgusta skupaj s svojimi verniki zmolijo molitev izročitve slovenskega naroda Mariji. Najdemo jo v Cerkvenem molitveniku na str. 264.
Glavna romarska maša na Brezjah bo ob 10.00.
Pri tej maši bomo še posebej slovesno obnovili izročitev našega naroda Mariji, saj letos obhajamo tridesetletnico, odkar je nadškof dr. Alojzij Šuštar na Brezjah prvič izročil slovenski narod Mariji.
Vse iskreno vabim, da priromate na Brezje. Skupaj bomo obhajali praznik Marijinega vnebohoda in skupaj se bomo ozirali v tisto prihodnost, ki jo je Gospod pripravil vsem, ki ga ljubijo.
Msgr. Stanislav Zore OFM,
nadškof

22. avgust - Mednarodni dan spomina na žrtve nasilja zaradi vere
2022-08-22
Generalna skupščina Združenih narodov je 28. maja 2019 na svojem 73. zasedanju sprejela Resolucijo A/RES/73/296, s katero je 22. avgust določila za Mednarodni dan spomina na žrtve nasilja zaradi izpovedovanja vere ali prepričanja.
V nadaljevanju objavljamo avtorski prevod Resolucije A/RES/73/296in komentarstalnega opazovalca Svetega sedeža pri OZN v Ženevi in drugih mednarodnih organizacijah, nadškofa msgr. dr. Ivana Jurkoviča.

OZN – Resolucija A/RES/73/296
Generalna skupščina OZN:
potrjujoč cilje in načela zapisana v Ustanovni listini ZN in Splošni deklaraciji o človekovih pravicah, zlasti pravico do svobode misli, vesti in vere;
zaskrbljujoč zaradi nenehnih dejanj nestrpnosti in nasilja nad posamezniki zaradi njihove vere ali prepričanja, vključno nad pripadniki verskih skupnosti in verskih manjšin po svetu ter zaradi naraščajočega števila in intenzitete teh dejanj, ki so pogosto zločinske narave in lahko imajo mednarodne značilnosti;
priklicujoč, da so države prednostno odgovorne za spodbujanje in varstvo človekovih pravic, vključno človekovih pravic tistih ljudi, ki pripadajo verskim manjšinam, vključno z njihovo pravico, da lahko svojo vero ali prepričanje svobodno uresničujejo;
zavedajoč se, da lahko imata odprta, konstruktivna in spoštljiva razprava o idejah ter medreligijski, medverski in medkulturni dialog na lokalnih, državnih, regionalnih in mednarodnih ravneh pozitivno vlogo v boju proti verskem sovraštvu, podpihovanju in nasilju;
potrjujoč pozitivno vlogo, ki jo lahko imata uresničevanje pravice do svobode mnenja in izražanja ter popolno spoštovanje svobode iskanja, prejemanja in posredovanja podatkov za krepitev demokracije in v boju proti verski nestrpnosti, ter priznavajoč nadalje, da uresničevanje pravice do svobode izražanja v skladu z 19. členom Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah vključuje posebne dolžnosti in odgovornosti;
poudarjajoč, da so svoboda vere ali prepričanja, svoboda mnenja in izražanja, pravica do mirnega zbiranja in pravica do svobode združevanja medsebojno odvisne, med seboj povezane ter vzajemno okrepljene, pri čemer poudarja vlogo, ki jo te pravice lahko imajo v boju zoper vse oblike nestrpnosti in diskriminacije zaradi vere ali prepričanja;
poudarjajoč, da imajo države, regionalne organizacije, nacionalne institucije za varstvo človekovih pravic, nevladne organizacije, verske ustanove, mediji in civilna družba kot celota pomembno vlogo pri spodbujanju strpnosti in spoštovanja verske in kulturne raznolikosti ter pri univerzalnem spodbujanju in varstvu človekovih pravic, vključno s svobodo vere ali prepričanja;
priznavajoč, da posamezniki in ustrezne civilnodružbene organizacije pozitivno prispevajo k spodbujanju medreligijskega in medkulturnega dialoga, razumevanja in kulture miru;
vedoč za sodelovanje med Združenimi narodi in regionalnimi ter drugimi organizacijami pri spodbujanju medreligijskega in medkulturnega dialoga in vedoč tudi za dejavnost Zavezništva civilizacij Združenih narodov pri spodbujanju medkulturnega dialoga v tej zvezi;
ostro obsojajoč nenehno nasilje in teroristične napade nad posamezniki, prav tako nad pripadniki verskih manjšin, zaradi ali v imenu vere ali prepričanja in poudarjajoč pomembnost celovitega in inkluzivnega preventivnega pristopa, temelječega na skupnosti, v katerega je vključen širok nabor akterjev, tudi civilna družba in verske skupnosti;
potrjujoč svojo enoglasno obsodbo vseh terorističnih dejanj, metod in praks ter nasilnega ekstremizma, ki spodbuja terorizem v vseh njegovih pojavnih oblikah, ne glede na kraj, povzročitelja in vzrok dejanja;
izjavljajoč, da se terorizem in nasilni ekstremizem, če in kadar spodbuja terorizem, v vseh njunih pojavnih oblikah ne moreta in ne smeta povezovati z nobeno religijo, narodnostjo, civilizacijo ali etnično skupino;
globoko obžalujoč vsa nasilna dejanja, izvršena nad posamezniki zaradi njihove vere ali prepričanja, kakor tudi druga takšna dejanja, ki so bila usmerjena zoper njihove domove, poslovne prostore, lastnino, šole, kulturne centre in svetišča, pa tudi vse napade na in v verskih objektih, krajih in romarskih središčih, ki pomenijo kršitev mednarodnega prava;
zavedajoč se, da so medsebojno sodelovanje, ki izboljšuje izvajanje že obstoječih pravnih sistemov, ki ščitijo posameznike pred diskriminacijo in zločini, storjenimi iz sovraštva, okrepljena medreligijska, medverska in medkulturna prizadevanja ter razširjeno izobraževanje o človekovih pravicah, pomembni prvi koraki v boju proti nestrpnosti, diskriminaciji in nasilju zoper posameznike zaradi vere ali prepričanja;
zavedajoč se tudi pomembnosti, da žrtve nasilnih dejanj zaradi vere ali prepričanja in člani njihovih družin prejmejo ustrezno pomoč in podporo v skladu z veljavno zakonodajo,
1. sklene, da se 22. avgust določi za Mednarodni dan spomina na žrtve nasilja zaradi izpovedovanja vere ali prepričanja;
2. vabi vse države članice, relevantne organizacije sistema Združenih narodov in druge mednarodne in regionalne organizacije kakor tudi civilno družbo, vključno z nevladnimi organizacijami, s posamezniki in z zasebnimi sektorji, da na primeren način obeležijo Mednarodni dan;
3. prosi generalnega sekretarja, da opozori vse države članice, organizacije sistema Združenih narodov in civilnodružbene organizacije na to, da bi se ta resolucija ustrezno upoštevala.
Prevod: Agnes Kojc

Poročilo o kristjanofobiji in diskriminaciji kristjanov 2016–2021
Točka za prijavo kristjanofobije in vandalizma uperjenega proti slovenskim katoličanom

Verska svoboda osrednji dejavnik razvoja človeške družbe
»Generalna skupščina Združenih narodov je 28. maja 2019 na svojem 73. zasedanju na predlog Brazilije, Kanade, Egipta, Iraka, Jordanije, Nigerije, Pakistana, Poljske in Združenih držav Amerike sprejela Resolucijo A/RES/73/296, s katero je 22. avgust določila za Mednarodni dan spomina na žrtve nasilja zaradi izpovedovanja vere ali prepričanja.
18. člen Splošne deklaracije človekovih pravic ZN določa, da ima vsakdo pravico do svobode misli, vesti in vere. To vključuje tudi pravico do svobodnega spreminjanja vere ali prepričanja ter svobodo, da vsakdo bodisi sam bodisi skupaj z drugimi ter javno ali zasebno izraža svojo vero ali prepričanje s poučevanjem, prakso, bogoslužjem in verskimi obredi.
Ker so v svetu nestrpna dejanja in nasilje nad posamezniki in skupinami zaradi njihove vere ali prepričanja v porastu, so zgoraj omenjene države Generalni skupščini Združenih narodov predlagale sprejetje posebne resolucije, s katero bi svet na to opozorili in tovrstna dejanja v bodoče preprečili.
Prav države, nacionalne institucije za varstvo človekovih pravic, nevladne organizacije, verske ustanove, mediji in vsa civilna družba kot celota imajo pomembno vlogo pri spodbujanju strpnosti in spoštovanja verske in kulturne raznolikosti ter pri univerzalnem spodbujanju in varstvu človekovih pravic, vključno s svobodo vere ali prepričanja.
Papež Frančišek poudarja, da je nerazumljivo in zaskrbljujoče, da tudi danes v svetu ostajajo diskriminacije in omejitve pravic samo zaradi pripadnosti in javnega izpovedovanja določene vere. Še bolj pa je nesprejemljivo, da obstajajo celo resnična in dejanska preganjanja zaradi verske pripadnosti in tudi oboroženi spopadi. »To rani razum, ogroža mir in ponižuje človekovo dostojanstvo«. Za papeža je posebno boleče dejstvo, da so kristjani v svetu še posebej izpostavljeni diskriminaciji in nasilju. »Preganjanje kristjanov je danes celo silovitejše kot v prvih stoletjih Cerkve in obstaja več kristjanov mučencev kot v takratni dobi. In to se dogaja več kot 1700 let po Konstantinovem ediktu, ki je kristjanom podelil svobodo do javnega izpovedovanja njihove vere« (Nagovor papeža Frančiška udeležencem mednarodnega simpozija o verski svobodi z naslovom: Verska svoboda v mednarodnem pravu in svetovni konflikt vrednot, 20. junija 2014).
Misija Svetega sedeža v Ženevi je sodelovala pri predstavitvi omenjene Resolucije na sedežu organizacije. Kot v mnogih drugih okoliščinah je predstavila prepričanje Katoliške Cerkve o potrebnosti, da države članice Združenih narodov budno bdijo nad tem, da verska svoboda ostane ena izmed osrednjih dejavnikov razvoja človeške družbe, na katero se opirata tako graditev pravičnejšega sveta kot mirno sožitje med narodi.«
Nadškof msgr. dr. Ivan Jurkovič,
apostolski nuncij

Vir: Kanonist
Zapis najdete na spletni strani Katoliške Cerkve

Sv. Jernej, apostol, praznik
2022-08-24
24. avgusta goduje sv. Jernej, apostol.
Jernej je bil eden izmed dvanajsterih apostolov, ki jih je Gospod izbral, da nadaljujejo njegovo delo. Iz evangeljskih knjig in Apostolskih del zvemo malo o njem. Po novejših novozaveznih raziskovanjih je istoveten z Natanaelom, o katerem nam pripoveduje evangelist Janez, da ga je Filip pripeljal k Jezusu. Ob tem prvem srečanju mu je Jezus takoj razodel svoj dar, da ve za skrivnosti, ko mu je izjavil, da ga je videl pod smokvinim drevesom, preden ga je Filip poklical in mu ga predstavil.
Natanael je bil doma iz Kane v Galileji, kjer je Jezus naredil prvi čudež. Ko je Filip pripovedoval prijatelju Natanaelu o svojem srečanju z Jezusom iz Nazareta, se je Natanael, ki je vedel, da Nazarečani niso bili na dobrem glasu, začudil in vprašal: »Ali mar more priti kaj dobrega iz Nazareta?« Ob takem nezaupanju je bilo Natanaelovo srečanje z Jezusom nepozabno. Ko ga je Jezus videl, da prihaja k njemu, je pohvalil njegovo odkritosrčnost in poštenost z besedami: »Glej, pravi Izraelec, v katerem ni zvijače.« Ko se je ta začudil, od kod ga pozna, mu je Jezus odgovoril: »Preden te je Filip poklical, ko si bil pod smokvinim drevesom, sem te videl.« V Natanaelu je bil premagan zadnji dvom, ko ga je Jezus prepričal s svojo vsevednostjo: »Učenik, ti si Sin božji, ti si kralj Izraelov.« Čeprav evangelist tega izrecno ne omenja, je Jezus gotovo že ob tem prvem srečanju izbral Natanaela za učenca, ki je potem vsa tri leta spremljal Gospoda na njegovih potih po Galileji, Judeji in Samariji.
Na seznamu apostolov Natanael izrecno ni omenjen, v splošnem ga istovetijo z apostolom Jernejem (Bartolomejem), to pa zato, ker Sveto pismo povsod omenja s Filipom tudi Jerneja že preden sta spoznala Jezusa, sta si bila prijatelja. Filip je Jerneja tudi pripeljal k Jezusu in mu ga predstavil. Po vsem tem je upravičena domneva, da Natanael in Jernej pomenita isto osebo. Vsekakor pa je bil Jernej med prvimi apostoli, ki jih je Gospod poklical. Po vstajenju srečamo Natanaela z drugimi apostoli, ki so lovili ribe v Genezareškem jezeru in se jim je Jezus prikazal.
Po poznejšem izročilu je Jernej oznanjal evangelij v Indiji, Mezopotamiji, Partiji, Likaoniji, Veliki Armeniji, morda tudi v Egiptu. Na začetku so ga nekaj časa spremljali Andrej, Matej ali Filip. Domnevajo, da je umrl mučeniške smrti v Armeniji v mestu Albanopolis, kjer so mu na ukaz kralja Astiaga živemu potegnili kožo s telesa, nato ga pa obglavili ali križali.
V 6. stoletju so svetnikove kosti prenesli iz Albanopolisa na otok Lipari, v 9. stoletju so jih prenesli v Benevent, od koder jih je leta 983 cesar Oton III. dal prenesti v sv. Jerneju posvečeno cerkev ob Tiberi v Rimu. Svetnikovo lobanjo hranijo od leta 1238 kot dragoceno relikvijo v stolnici v Frankfurtu. Nekaj svetih moči apostola Jerneja so že v dobi Karla Velikega imeli v Aachnu, kamor so od 14. stoletja tudi Slovenci radi romali; meščani iz Ljubljane in Kranja so imeli v Aachnu poseben oltar sv. Cirila in Metoda in stalnega slovenskega duhovnika.
Ime sv. Jerneja se omenja v rimski evharistični molitvi pri maši. Njegov god se 24. avgusta praznuje že od 9. stoletja dalje; od tedaj pa do leta 1955 je imel celo svojo vigilijo. Slovenci sv. Jerneja radi častijo, posvečenih mu je 12 farnih in 17 podružničnih cerkva. Jernejevo je ponekod velik kmečki praznik. Na Koroškem je jernejevo najimenitnejši dan za nabiranje zdravilnih zelišč, saj imajo ta dan posebno moč. Jernejevo je bil nekoč dan, ko so se plačevale obresti in računi, dan hvale za pospravljeno žetev. Jernej je tudi pomemben mejnik v jesenskem vremenu: Po vremenu sv. Jerneja rada se vsa jesen nareja. Ali: kakor sv. Jernej vremeni, se vsa jesen drži. Po Slovenskih Goricah postavljajo klopotce.
Upodabljajo ga s kratkimi lasmi in kratko pristriženo brado, v desnici drži nož, s kakršnim so ga drli, v levici pa knjigo, ker staro izročilo pravi, da je v Arabijo prinesel evangelij sv. Mateja in ga imel za podlago svojih misijonskih govorov.
Za svojega zavetnika ga časte knjigovezi, usnjarji, rokavičarji, strojarji, krojači, čevljarji, kmetje, viničarji in pastirji. Kličejo ga na pomoč pri živčnih boleznih in trganju.
Vir: Župnija Polzela
Besedilo je vzeto s strani Katoliške Cerkve

2. mladinski festival v soboški škofiji
2022-08-27 14:00 - 19:00
Škofijski odbor za mlade škofije Murska Sobota bo po vzoru Mladifesta iz Medžugorja v soboto, 27. avgusta 2022, organiziral 2. Mladinski festival v Sloveniji.
Z geslom festivala »S teboj, mati Marija« želimo k nam prenesti utrip Medžugorja. Gre za dogodek, ki je namenjen vsem generacijam, s posebnim ozirom na mlade, potekal pa bo v župniji sv. Cirila in Metoda v Radencih. Lansko leto smo Mladinski festival izvedli prvič – v spletni obliki, kjer nas je v povprečju spremljalo več kot 1000 spletnih gledalcev, hkrati pa smo dogodek prenašali na TV-programu Exodus TV in Radiu Ognjišče.
Program 27. avgusta v župnijski cerkvi v Radencih:
14.00 – začetek, pozdrav, pesem;
14.30 – kateheza;
15.30 – pričevanje;
16.30 – priložnost za spoved in malica;
18.00 – molitev rožnega venca;
19.00 – sveta maša, po maši procesija s kipom Marije, adoracija in slavilni glasbeni večer.
ŠOM Murska Sobota
Vir: Katoliška Cerkev

Teden vzgoje 2022: V vzgoji hodimo skupaj
2022-09-04 - 2022-09-11
Naslov letošnjega Tedna vzgoje je V vzgoji hodimo skupaj, potekal pa bo od 4. do 11. septembra 2022.
Pripravili so ga v sodelovanju s Slovenskim katehetskim uradom in Komisijo za šolstvo pri Slovenski škofovski konferenci. Tudi letos gradivo, ki ga najdete na povezavi, prinaša 8 razmišljanj različnih avtorjev, na temo sinode in vzgoje. Prispevke se lahko uporabi za branje pri bogoslužju, pa tudi za osebno premišljevanje. Vsakemu dnevu so dodane prošnje, ki naj služijo kot pobuda za molitev, prav tako v osebnem življenju kot tudi v skupnostih. Posebej opozorimo na blagoslov šolskih torb in šolskega leta, ki se nahaja na koncu gradiva.
Gradivo tedna vzgoje 2022
Tiskovna konferenca ob Tednu vzgoje 2022.

Rojstvo Device Marije, praznik
2022-09-08
Praznik Marijinega rojstva obhajamo 8. septembra. Katoliška in Pravoslavna Cerkev Marijino rojstvo praznujeta na isti dan.

Zgodovinski podatki o prazniku
Praznik Marijinega rojstva izvira iz Palestine, iz časa posvetitve cerkve v Jeruzalemu, ki jo izročilo prepoznava kot baziliko sv. Ane, Marijine matere. Praznovanje Marijinega rojstva se je najprej razširilo na Vzhodu, v Rimu, kamor so ga prinesli vzhodni menihi, pa so ga začeli obeleževati ob koncu 7. stoletja. Postopno in na različne načine se je praznik v naslednjih stoletjih razširil tudi drugod po zahodni Evropi.
Od 13. stoletja naprej je dobil še večji pomen, saj je postal slovesni praznik, pred katerim je potekala posebna osemdnevna priprava (osemdnevnica), na sam predvečer praznika pa je bila uvedena vigilija (molitveno bdenje). Osemdnevnico je papež Pij X. (1903–1914) skrajšal, Pij XII. (1939–1958) pa leta 1955 docela odpravil. Praznik Marijinega rojstva danes tako vzhodno kot zahodno cerkveno izročilo obhajata 8. septembra, natanko 9 mesecev po prazniku Marijinega brezmadežnega spočetja, ki ga Cerkev obhaja 8. decembra.

Pomen praznika Marijinega rojstva
Evangeliji o Marijinem rojstvu ne poročajo. Izročilo praznika Marijinega rojstva temelji na apokrifnem spisu z naslovom Janezov protoevangelij iz konca 2. stoletja. Avtorstvo dokumenta je sicer dvomljivo, opisuje pa pomembno zgodovinsko dejstvo rojstva Jezusove matere. Katoliška Cerkev se skozi cerkveno leto, poleg Jezusovega rojstva, spominja rojstva še dveh oseb: Marije in Janeza Krstnika. Pri ostalih svetnikih se vedno spominja le dneva njihove smrti. Razlog za to je edinstveno poslanstvo, ki sta ga oba opravila v zgodovini odrešenja. S tega vidika je Marijino rojstvo, tako kot rojstvo Janeza Krstnika, v neposredni povezavi s prihodom Odrešenika Jezusa Kristusa na svet. Marijino rojstvo in njena življenjska pot imata zato pomen, ki presega njeno osebo.
Marijino življenje je neločljivo povezano z Jezusovim življenjem, saj je s svojim materinstvom soudeležena v odrešenjskem načrtu, ki ga je Bog pripravil za človeka in vsebuje učlovečenje, življenje, smrt in vstajenje Božjega sina Jezusa Kristusa. Marija je kot Odrešenikova mati vključena v samo jedro odrešenjskega načrta.
Slovensko izročilo o prazniku Marijinega rojstva
Naši predniki so praznikoma Marijinega vnebovzetja (15. avgust) in Marijinega rojstva (8. september) dali slovensko ime: veliki in mali šmaren oziroma vélika in mala maša, pa tudi velika in mala gospojnica. Obdobje med tema dvema praznikoma je znano kot obdobje romanj v Marijina romarska svetišča. Ponekod v skladu z izročilom na malo mašo ohranjajo navade, ki veljajo za veliko mašo (npr. blagoslov rož ipd.). Ta dan pomeni že začetek jeseni, saj ponekod mala maša za suknjo vpraša ali pa odpre dolinsko pašo (mala maša – v vsakem grmu paša).
Vir: Katoliška Cerkev

Konferenca o liturgiji in liturgični glasbi Sacrificium laudis
2022-09-10 09:00
V soboto, 10. septembra 2022, bo v cistercijanski opatiji v Stični potekala konferenca o liturgiji in liturgični glasbi Sacrificium laudis, ki jo organizira Zavod za cerkveno glasbo v sodelovanju z Zavodom Cisterca.
Vabljeni tako organisti in zborovodje, cerkveni pevci, duhovniki in vsi, ki vas zanima liturgija in liturgična glasba.
Na celodnevni konferenci bodo v dopoldansko dogajanje vstopili s sveto mašo in sodelovanjem pri petju, nato bodo strokovnjaki s področja liturgične formacije spregovorili o vlogi le-te v preteklosti, danes in v prihodnje, v popoldanskem delu pa bodo sledile liturgično in liturgično-glasbeno obarvane delavnice (koralno petje, liturgika za cerkvene glasbenike, petje evangelija …) in okrogla miza z gosti s pastoralnega, katehetskega in glasbenega področja. Dan bodo sklenili s skupnim obhajanjem slovesnih večernic. Kdor želi, se lahko udeleži še druženja ob večerji in koncerta koralne glasbe v križnem hodniku stiškega samostana.
Več informacij in obrazec za prijavo najdete na naslovu https://cerkvena-glasba.si/sacrificium-laudis.
Vir: Katoliška Cerkev

Škofijski molitveni dan za nove duhovne poklice, svetost in stanovitnost poklicanih
2022-09-10 09:00 - 11:30
Letošnje škofijsko molitveno srečanje, ki bo v soboto, 10. septembra, na Brezjah, bo potekalo pod geslom »Pojdi in popravi mojo Cerkev!«. Božje naročilo sv. Frančišku, da naj s svojo svetostjo in preprostostjo pomaga prenoviti Cerkev, je namenjeno tudi nam, predvsem duhovnikom, redovnicam in redovnikom. Vsak izmed nas je ob prizadevanju za svetost najlepša reklama za duhovne poklice in vsak na stranpoteh največja ovira za vse, ki sledijo zgledu.
Naj bo letošnje srečanje priložnost, da pri Mariji Pomagaj obnovimo prvotno gorečnost. Povabim bogoslovce, diakone, duhovnike, redovnike in redovnice, da se v čim večjem številu srečamo na Brezjah. Molitvena ura se začenja ob 9.00, sveta maša pa ob 10.00. Po bogoslužju bo srečanje za ministrante. Povabite in organizirajte prevoz za vernike in zveste molivce za duhovne poklice. Spodbudite tudi peš romanja in kolesarje, da s svojim trudom prispevajo k učinkovitosti dneva.
Jure Ferlež,
voditelj komisije za duhovne poklice

Teden mladih
2022-09-11
Letošnji teden mladih bo potekal od 11. do 17. septembra. Začel se bo z nedeljo mladih (11. 9.) in zaključil s Stično mladih (17. 9.). Vse župnije ste prejele knjižico s pripravljenim nedeljskim bogoslužjem. Vabimo vas, da mlade povabite k sodelovanju. Naj bo to praznik za vso župnijo. Hkrati naj župnije na to nedeljo še posebej molijo in se Bogu zahvalijo za mlade.
Prenos svete maše ob 10.00 na Radiu Ognjišče bo iz Stolne župnije Maribor. Na različne načine, s spodbudami in vsebinami bomo obeležili teden mladih, ki bo svoj vrhunec doživel na Stični mladih.
Matevž Mehle,
Urad za mlade

Povišanje sv. Križa, praznik
2022-09-14
Skoraj 300 let je bil Gospodov grob in križ globoko zakopan v zemlji. Ko je cesar Konstantin dal kristjanom svobodo je njegova mati Helena dala kopati tam, kjer je moral biti Gospodov grob in križ. Razkrili so grob in našli križ.
Konstantin je dal nad Gospodovim grobom sezidati cerkev Kristusovega vstajenja in cerkev Svetega križa, ali kakor navadno pravimo cerkev Božjega groba. Cerkvi sta bili med seboj povezani, sta bili posvečeni 13. septembra 335. V veličastni cerkvi Božjega groba (Svetega križa) so naslednji dan, to je 14. septembra, prvič izpostavili relikvijo svetega križa v slovesno češčenje. Od tedaj naprej so vsako leto na ta dan praznovali „povišanje svetega križa“. Tako je posvečenje dvojne cerkve skupaj z izpostavitvijo ostankov Jezusovega križa bilo povod za najstarejši praznik v čast svetemu križu.
Kmalu so obhajali ta praznik tudi v Carigradu. V Rimu ga je uvedel v 7. stoletju papež Gregor Veliki. Praznik nas spodbuja, naj z živo vero častimo podobo križa, veliko znamenje krščanstva. Na križu je trpel sam Božji Sin Jezus Kristus. Na njem je umrl On, ki ga je Bog dal za nas vse, ki je vstal od mrtvih in sedaj pri Očetu prosi za nas. Praznik nas spominja, da je Božja Ljubezen tako velika in močna, da je izničila lastnega Sina, da bi bili mi odrešeni. To nas vodi do spoznanja, da je ljubezen vedno, združena z žrtvijo. Ljubezni je lastno, da se žrtvuje, da trpi, da se izniči.
Praznik povišanja svetega križa nas vabi, naj bi se radi ozirali na križ, saj nam bo pogled nanj odkrival edine resnične vrednote. Križ nam govori, da je na začetku vsega ljubezen. Govori nam, da je ljubezni lastno, da se žrtvuje. Križ nam govori, da samo nesebično žrtvovanje in izpričanje rodi ljubezen in vodi v življenje. Zato nam križ vedno kliče v zavest Jezusove besede: „Če hoče kdo priti za menoj, naj se odpove sam sebi in vzame svoj križ ter hodi za menoj. Kdor namreč hoče svoje življenje rešiti, ga bo izgubil. Kdor pa svoje življenje zgubi zaradi mene, ga bo našel“ (Mt 16, 24-25).
Iz spletne strani www.kapitelj.com. Vir: France Oražem; Leto Kristusove skrivnosti 95 – 96
Vir: Katoliška Cerkev

Pastoralni tečaj 2022
2022-09-14 08:00 - 17:00
Laični sodelavci v pastorali
Novo pastoralno leto 2022/23 se bo začelo s pastoralnim tečajem, ki bo potekal v Zavodu sv. Stanislava v Šentvidu nad Ljubljano v sredo, 14. septembra 2022, ob 9.00.
Osrednja tema tečaja bo sodelovanje med duhovnikom in laičnimi sodelavci, voditelji skupin.
Pastoralni tečaj bo poskušal pokazati prednosti in ne slabosti vključevanja laikov v življenje župnije.
Pastoralni sodelavci naj bi v veliki meri vodili župnijsko življenje, župnik pa je zraven kot duhovni voditelj, asistent in odgovorna oseba.
Branko Cestnik bo predstavil izhodišča sodelovanja duhovnikov in laikov v pastorali mladih in širše v pastorali. Vsak s svojo karizmo in znanjem smo sodelavci in se dopolnjujemo.
Sandi Koren bo predstavil konkretne pozitivne izkušnje sodelovanja in prepletenosti dela laiškega voditelja in poslanstva duhovnika v pastorali mladih.
Sodelovanje duhovnikov in laikov je pomembno, še prej pa se postavi vprašanje, kako primerne laike prepoznati, nagovoriti za pastoralno sodelovanje, jih navdušiti, oblikovati …
Kako to poteka na drugih ravneh (je kakšna tovrstna podobnost z našo težavo), nam bo poskušala predstaviti podjetnica prof. mag. Jerneja Kamnikar.
Na tečaj ste vabljeni vsi duhovniki, redovniki, redovnice, katehistinje in kateheti.
Igor Dolinšek,
voditelj Pastoralne službe

Stična mladih
2022-09-17 09:30 - 21:00
Vabimo vas, da mlade iz svoje župnije spodbudite k udeležbi na Stični mladih, ki bo potekala 17. septembra 2022 v cistercijanskem samostanu v Stični. Letošnje geslo je: Izberi vihar (prim. Mt 14,22-33). Cena vstopnice v predprodaji je 10 €, na dan Stične pa 12 €. V ceno je všteta tudi večerja. Predprodaja vstopnic in vozovnic za vlak, ki bo na dan Stične mladih peljal iz Ljubljane, poteka preko spletne trgovine Katoliške mladine. Prav tako vas vabimo, da za mlade organizirate prevoz iz župnije oz. dekanije. Avtobuse boste lahko po 5. septembru prijavili preko spleta.
Dnevni red:
po 9.30 odprtje vhoda;
10.00 uvodni program;
11.00 sveta maša;
12.30 čas za kosilo, druženje, ogled stojnic;
14.00 delavnica (1. krog);
15.30 odmor;
16.00 delavnice (2. krog);
18.00 večerja;
19.30 večerni program;
21.00 zaključek in odhod domov.
Od 13.00 do 18.00 bo potekal športni turnir v odbojki, nogometu in košarki (odvisno od interesa športnih ekip). Ekipe se lahko prijavijo na spletni strani sticna.net.
Ves dan bosta možna adoracija v opatovi kapeli in zakrament svete spovedi v cerkvi. Seznam delavnic in druge informacije so dostopni na spletni strani Stične mladih.
Dan pred Stično bo organizirano romanje, ki bo v petek, 16. septembra. Več informacij bo objavljenih na spletni strani.

Nedelja svetniških kandidatov
2022-09-18 15:00 - 17:00
Na nedeljo svetniških kandidatov bo letos v ospredju škof Anton Vovk. Molitvena ura se bo 18. septembra v ljubljanski stolnici sv. Nikolaja začela ob 15. uri, ob 16. uri pa bo evharistijo obhajal ljubljanski nadškof msgr. Stanislav Zore OFM.

Sv. Matej, apostol in evangelist, praznik
2022-09-21
Sv. Matej je Jezusov apostol, ki je za kristjane v Palestini napisal sveti evangelij. Preden je šel za Jezusom, se je imenoval Levi in je bil cestninar (mitničar).

Tretje vseslovensko srečanje mož
2022-09-24 09:00 - 17:30
Tretje vseslovensko srečanje mož bo v soboto, 24. septembra 2022, v Mariboru. Sveto mašo bo daroval mariborski nadškof metropolit msgr. Alojzij Cvikl.
Potem, ko je zaradi epidemije odpadlo srečanje, ki je bilo načrtovano marca 2020, so se voditelji in predstavniki moških skupin po Sloveniji skupaj z Uradom za družino pri SŠK odločili, da čim prej izpeljejo tretje vseslovensko srečanje mož, očetov in sinov. Srečanje z naslovom Moškega in žensko je ustvaril bo v Zavodu Antona Martina Slomška, na Vrbanski cesti 30, v Mariboru.
Letak s programom
Plakat
Več informacij boste našli na spletni strani krscanski-mozje.si in moskaduhovnost.si, kjer se zbirajo tudi prijave.

Luka Mavrič
Urad za družino SŠK

Svetovni dan migrantov in beguncev
2022-09-25
V četrtek, 12. maja 2022, je izšlo sporočilo svetega očeta Frančiška za 108. svetovni dan migrantov in beguncev, ki ga bomo letos obhajali 25. septembra 2022 z naslovom Graditi prihodnost z migranti in begunci. Ta naslov izhaja iz Pisma Hebrejcem: »Nimamo tu stalnega mesta, ampak iščemo prihodnje« (Heb 13,14).
Graditi prihodnost z migranti in begunci
»Nimamo tu stalnega mesta, ampak iščemo prihodnje« (Heb 13,14).
Dragi bratje in sestre!
Končni smisel našega »potovanja« na tem svetu je iskanje resnične domovine, Božjega kraljestva, ki ga je vzpostavil Jezus Kristus, ki se bo v polnosti uresničilo, ko bo On ponovno prišel v slavi. Njegovo kraljestvo še ni dovršeno, je pa že prisotno v tistih, ki so sprejeli odrešenje. »Božje kraljestvo je v nas. Čeprav je še vedno eshatološko, je prihodnost sveta in človeštva, se istočasno že nahaja v nas.«[1]
Prihodnje mesto je »mesto, ki ima temelje in je njegov graditelj in stvaritelj Bog« (Heb 11,10). Njegov načrt predvideva intenzivno gradbeno dejavnost, v katero se moramo vsi čutiti osebno vpleteni. Gre za natančno delo osebnega spreobrnjenja in preoblikovanja stvarnosti, da bi vse bolje odgovarjala Božjemu načrtu. Drame zgodovine nas opominjajo, kako daleč je še dosega našega cilja, novi Jeruzalem, »prebivališče Boga med ljudmi« (Raz 21,3). Vendar nam zaradi tega ni treba izgubiti poguma. V luči tega, kar smo se naučili v stiskah zadnjih časov, smo poklicani, da obnovimo svojo zavezanost graditvi prihodnosti, ki bo bolj skladna z Božjim načrtom; sveta, v katerem bodo vsi mogli živeti v miru in dostojanstvu.
»Mi pa po njegovi obljubi pričakujemo nova nebesa in novo zemljo, v katerih biva pravičnost« (2 Pt 3,13). Pravičnost je ena od sestavnih prvin Božjega kraljestva. Pri vsakdanjem iskanju njegove volje jo moramo graditi s potrpežljivostjo, žrtvovanjem in odločnostjo, da bi bili nasičeni vsi, ki so je lačni in žejni (prim. Mt 5,6). Pravičnost Kraljestva moramo razumeti kot izpolnitev božanskega reda, njegovega harmoničnega načrta, kjer v umrlem in vstalem Kristusu vse stvarstvo spet postane »dobro« in človeštvo zelo dobro« (prim. 1 Mz 1,1-31). Da pa bi zavladala ta čudovita harmonija, moramo sprejeti Kristusovo odrešenje, njegov evangelij ljubezni, da se odpravijo neenakosti in diskriminacije sedanjega sveta.
Nihče ne sme biti izključen. Njegov načrt je bistveno vključujoč in postavlja v središče prebivalce bivanjskih obrobij. Med njimi je veliko migrantov in beguncev, razseljenih oseb in žrtev trgovine z ljudmi. Gradnja Božjega kraljestva je z njimi, saj brez njih ne bi bilo kraljestvo, ki ga Bog želi. Vključevanje ranljivih oseb je nujen pogoj za pridobitev polnega državljanstva. Gospod namreč pravi: »Pridite, blagoslovljeni mojega Očeta! Prejmite v posest kraljestvo, ki vam je pripravljeno od začetka sveta! Kajti lačen sem bil in ste mi dali jesti, žejen sem bil in ste mi dali piti, tujec sem bil in ste me sprejeli, nag sem bil in ste me oblekli, bolan sem bil in ste me obiskali, v ječi sem bil in ste prišli k meni » (Mt 25,34-36).
Graditi prihodnost z migranti in begunci pomeni tudi prepoznati in ovrednotiti, koliko lahko vsak izmed njih prispeva procesu gradnje. Ta pristop k migracijskemu pojavu rad gledam skozi neko Izaijevo preroško videnje, v katerem tujci niso predstavljeni kot napadalci in uničevalci, ampak kot prizadevni delavci, ki gradijo obzidje novega Jeruzalema, Jeruzalema, ki je odprt za vsa ljudstva (prim. Iz 60,10-11).
V isti prerokbi je prihod tujcev predstavljen kot vir obogatitve: »k tebi se bo obrnilo bogastvo morja, imetje narodov bo prišlo k tebi« (60,5). Zgodovina nas dejansko uči, da je bil prispevek migrantov in beguncev bistven za socialno in gospodarsko rast naših družb. In to je še danes. Njihovo delo, njihova zmožnost za žrtvovanje, njihova mladost in njihovo navdušenje obogatijo skupnosti, ki jih sprejmejo. Ta prispevek pa bi lahko bil še veliko večji, če bi ga ovrednotili in podpirali s ciljno usmerjenimi programi. Gre za ogromen potencial, ki bi lahko prišel do izraza, če bi mu le dali možnost.
Prebivalci novega Jeruzalema – še vedno prerokuje Izaija – imajo vedno na stežaj odprta mestna vrata, da lahko vstopijo tujci s svojimi darovi: »Tvoja vrata bodo vedno odprta, noč in dan se ne bodo zaprla, da pripeljejo k tebi množico narodov« (60,11). Navzočnost migrantov in beguncev predstavlja velik izziv, pa tudi priložnost za kulturno in duhovno rast za vse. Po njihovi zaslugi imamo možnost, da bolje spoznamo svet in lepoto njegove raznolikosti. Lahko dozorevamo v človečnosti in skupaj gradimo večji »mi«. V vzajemni razpoložljivosti nastajajo prostori rodovitnega soočenja različnih pogledov in izročil, ki duha opirajo za nove perspektive. Odkrivamo tudi bogastvo, ki ga vsebujejo nam neznana verstva in duhovnosti, to pa nas spodbuja k poglabljanju naših lastnih prepričanj.
V Jeruzalemu ljudstev Gospodov tempelj lepšajo darovi, ki prihajajo iz tujih dežel: »Vsa kedárska drobnica se bo zbrala pri tebi, nebajótski ovni ti bodo stregli. Povzpeli se bodo na moj spravni oltar, hišo svojega veličastva bom poveličal« (60,7). V tej perspektivi prihod katoliških migrantov in beguncev daje nove energije cerkvenostnemu življenju skupnosti, ki jih sprejemajo. Pogosto so nosilci poživljajoče dinamike in animatorji zvenečih praznovanj. Podelitev verskih izrazov in različnih pobožnosti predstavlja privilegirano priložnost, da polnejše živimo katoliškost Božjega ljudstva.
Dragi bratje in sestre, in zlasti vi, mladi! Če hočemo sodelovati z našim nebeškim Očetom pri gradnji prihodnosti, storimo to skupaj z našimi brati in sestrami migranti in begunci. Gradimo jo danes! Prihodnost se namreč začenja danes in začenja se pri vsakem od nas. Odgovornosti za odločitve, ki jih je treba sprejeti sedaj, ne moremo prepustiti prihodnjim rodovom, da bi se lahko uresničil Božji načrt za svet in bi prišlo njegovo kraljestvo pravičnosti, bratstva in miru.
Molitev
Gospod, naredi nas za nosilce upanja,
da bo tam, kjer je tema, kraljevala tvoja luč,
in se bo tam, kjer je vdanost v usodo, spet rodilo zaupanje v prihodnost.
Gospod, naredi nas za orodje tvoje pravičnosti,
da bo tam, kjer je izključevanje, cvetelo bratstvo,
in kjer je pohlepnost, uspevala vzajemna podelitev.
Gospod, naredi nas za graditelje tvojega Kraljestva
skupaj z migranti in begunci
in z vsemi prebivalci vseh obrobij.
Gospod, naj se naučimo, kako lepo je,
če vsi živimo kot bratje in sestre. Amen.
Rim, Sv. Janez v Lateranu, 9. maja 2022
FRANČIŠEK

[1] Sv. Janez Pavel II., Govor ob obisku rimske župnije sv. Frančiška Asiškega in sv. Katarine Sienske, zavetnikov Italije, 26. novembra 1989.
Vir: Vatican News – slovenska redakcija in Katoliška Cerkev
