Nadškofija Ljubljana

Vseslovensko srečanje posvečenih Jezusovemu in Marijinemu Srcu
2024-06-08 09:00 (Europe/Ljubljana)
Vseslovensko srečanje posvečenih Jezusovemu in Marijinemu Srcu bo v soboto, 8. junija, na Ptujski Gori.

Ob 9. uri bo molitvena ura, ob 10. uri pa maša, ki jo bo daroval nadškof Marjan Turnšek.
Ob 12. uri bodo pričevanja, nato litanije Matere Božje.
Lepo vabljeni!

Vir: Družina

Dan za Magnificat 2024
2024-06-08 14:00 - 19:00
Na Pogačarjevem trgu ob stolnici sv. Nikolaja v Ljubljani bo v soboto, 8. junija, Dan za Magnificat, ko se bomo zahvalili za 10 let izhajanja revije v slovenskem jeziku.
Molitveni dan bo hkrati tudi čudovit kulturno umetniški dogodek v središču Ljubljane, kjer bomo med drugim prisluhnili vrhunskim glasbenikom in odprli razstavo na prostem s 33 likovnimi deli krščanske umetnosti po izboru Pierra Marie Dumonta, ustanovitelja revije in poznavalca svetove umetnosti.
Spored dneva za Magnificat
8. junij 2024, Pogačarjev trg, Ljubljana

14.00 Pritrkovalci na odru Pogačarjevega trga.
14.30 Uvodni pozdravi in sveta maša v ljubljanski stolnici – nadškof Stanislav Zore.
16.00 Et exultavit spiritus / Moje srce se raduje – slavljenje v besedi in glasbi na odru Pogačarjevega trga – povezuje radijski voditelj Blaž Lesnik.

sklop: duhovno-ritmična glasba z zasedbami Allegro, Alabaster in Pero.
sklop: meditacije po izboru br. Mirana Špeliča v režiji Gregorja Čušina, ki se prepletajo s samospevi v izvedbi Marka Finka in Lucasa Somoza Osterca ob spremljavi Irine Milivojević.
sklop: Orkester Simfonija 23 in akademski pevski zbor Sv. Cecilije pod vodstvom dirigenta Miha Zupanca Kovača.

19.00 Večernice in blagoslov z Najsvetejšim.

Vir: Katoliška Cerkev

Vseslovensko srečanje otroških pevskih zborov
2024-06-09 15:00
Vsi, ki radi doživite otroško razigrano sveto mašo in radi prisluhnete otroškemu petju, vabljeni na vseslovensko srečanje otroških pevskih zborov, ki se bo odvilo 9. junija ob 15. uri v cerkvi Marije Pomočnice na Rakovniku.
Organizatorji pričakujejo med 700 in 800 otrok iz 53 zborov po vsej Sloveniji. Skupaj bodo sestavili enega največjih otroških pevskih zborov pri nas, ki bo s svojim petjem polepšal sveto mašo. Zbore bo spremljal band, vse pa bo potekalo pod taktirsko palico mlade zborovodkinje Viktorije Celarc.
Dobrodošli vsi zunanji obiskovalci.
Več informacij najdete tukaj.
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2024-06-14 18:30
Kongregacija za bogoslužje in discipline zakramentov je 11. februarja 2020 uradno razglasila sv. Leopolda Mandića za zavetnika bolnikov z rakom. Kongregacija je poudarila, da je s to razglasitvijo odprto okno upanja, saj bo sv. Leopold, ki je sam doživel osebno izkušnjo nemoči te težke težke bolezni, kot zavetnik spremljal onkološke bolnike s svojo priprošnjo pri Bogu.
Od januarja 2024 bo v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah vsak drugi petek v mesecu potekala molitev s priprošnjo sv. Leopoldu Mandiću.
Termini v prvih mesecih leta 2024:
Ob 18.30 – molitev rožnega venca
Ob 19.00 – sveta maša in po maši blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića
Vir: Marija.si

56. narodno romanje bolnikov, invalidov in ostarelih
2024-06-15 10:00 - 12:00
V soboto, 15. junija, bo vseslovensko romanje v narodno svetišče Marije Pomagaj na Brezje. Sv. mašo ob 10.00 bo ob somaševanju duhovnikov vodil ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore OFM. Pred mašo bo molitev rožnega venca.

Vir: Marija.si

Taizéjska molitev
2024-06-17 20:00
Pri taizéjskih molitvah se prepletajo taizéjski spevi, Božja beseda in tišina. Udeležiš se jih lahko na različnih krajih po Sloveniji.
Spodaj si lahko ogledaš termine in lokacije taizéjskih molitev.
Če tudi v vašem kraju pripravljate taizéjsko molitev, lahko sporočite termin na spodnji naslov:

taize@katoliskamladina.si

Redne taizéjske molitve

V Ljubljani bodo molitve potekale od februarja do junija:

4. in 18. marec ob 19.00
1. in 15. april ob 19.00
6. in 20. maj ob 20.00
3. in 17. junij ob 20.00

Sveta maša za domovino
2024-06-18 18:30
Pred dnevom državnosti, ki ga obeležujemo 25. junija, bo v ljubljanski stolnici sveta maša za domovino, v torek, 18. junija, ob 18.30.

Romanje na Brezje
2024-06-20 20:30 - 2024-06-21 07:00
Ob zaključku šolskega in študijskega leta Katoliška mladina organizira tradicionalno zahvalno romanje na Brezje.
Romanje na Brezje bo letos potekalo v noči z 21. na 22. junija 2024.

Romanje se bo začelo ob 20.30 izpred Zavoda sv. Stanislava v Šentvidu. Ob 2.00 se nam lahko priključite v Kranju (Župnijska cerkev sv. Modesta). Jutranja sveta maša na Brezjah bo ob 7.00. Prijava za organiziran avtobusni prevoz iz Brezij do Ljubljane je možna do 22. junija.
Romanje lahko organizirate tudi iz svoje župnije.
S seboj imejte: športno obutev (primerno za asfalt), dovolj tekočine, malico, dodatna oblačila, palerino in/ali dežnik, telefon (za pesmarico), pripomočke za oskrbo žuljev, žepno ali naglavno svetilko.

Vir: Katoliška mladina

Rojstvo Janeza Krstnika, slovesni praznik
2024-06-24
V Katoliški cerkvi 24. junija praznujemo slovesni praznik rojstva Janeza Krstnika.
V koledarju cerkvenega leta se slovesno spominjamo rojstva dveh oseb, ki sta najpomembnejši v zgodovini odrešenja: učlovečenega Božjega Sina Jezusa Kristusa (na božič, 25. decembra) in njegove deviške matere Marije (8. septembra). Edini svetnik, čigar rojstvo Cerkev proslavlja s posebnim praznikom, je Janez Krstnik, Jezusov predhodnik. Njegova vloga je posebej pomembna ob prehodu iz Stare v Novo zavezo, saj Janez Krstnik velja za angela glasnika pred Mesijo.
Evangelist Luka (prim. Lk 1,5–25) poroča, kako je Bog po angelu očetu Zahariju naznanil Janezovo rojstvo, podobno kot kasneje Mariji iz Nazareta učlovečenje Jezusa, Božjega Sina. V obeh primerih je Božji poslanec določil tudi ime otroka, s katerim je naznačeno njegovo rojstvo. Ime Janez se po hebrejsko glasi Johanan in pomeni Bog je milostljiv. Janezu pravimo Krstnik zato, ker je oznanjal krst spokornosti in je tiste, ki so se s pokoro hoteli pripraviti na Odrešenikov prihod, krščeval v reki Jordan; predvsem pa je dobil vzdevek Krstnik zato, ker je krstil Jezusa (prim. Mt 3,13–17; Mr 1,9–11 in Lk 3,21–22) ter ga pri tem razglasil za obljubljenega Mesija.

Besedilo je povzeto po knjigi Svetnik za vsak dan msgr. Silvestra Čuka.
Vir: Katoliška Cerkev

Žejni Besede
2024-06-28 19:00
Smo mladi odrasli v Cerkvi z željo po medsebojnem povezovanju in skupni rasti v veri za poglobitev odnosa z Bogom in z drugimi.
Na srečanjih bomo skupaj molili in slavili Boga ter skupaj z gosti in predavatelji odpirali aktualne teme s katerimi se soočajo mladi odrasli v današnjem svetu. Omogočiti želimo mladim odraslim prostor za nadaljnjo rast v Besedi in skozi odnose usmerjati njihovo pot kristjanov.

Prihodnja srečanja:

28. junij 2024 ob 19.00

Za vse dodatne informacije, nas kontaktirajte na:

zejnibesede@katoliskamladina.si

Vir: Katoliška mladina

Sv. Peter in Pavel, slovesni praznik
2024-06-29
V Katoliški cerkvi 29. junija praznujemo slovesni praznik apostolov sv. Petra in Pavla.
Peter je bil ribič iz Betsajde ob Genezareškem jezeru. Jezus ga je poklical, da bi bil ribič ljudi in da bi kasneje kot pastir tudi vodil Cerkev kot Božje ljudstvo. Po svetopisemskem izročilu mu je Jezus po tem, ko ga je poklical za učenca, spremenil ime v Peter: »Ti si Peter in na tej skali bom sezidal svojo Cerkev in vrata podzemlja je ne bodo premagala. Dal ti bom ključe nebeškega kraljestva; in kar koli boš zavezal na zemlji, bo zavezano v nebesih; in kar koli boš razvezal na zemlji, bo razvezano v nebesih« (Mt 16,18–20). Zelo pomembna izkušnja v Petrovem življenju je bila ta, da je Jezusa, po tem, ko je bil le-ta prijet, kljub temu, da se je ob njem vzgajal in učil približno tri leta, trikrat zatajil. Po Jezusovem vnebohodu Peter nastopa kot voditelj apostolov in mlade Cerkve. Nekaj časa je bil škof v Antiohiji, okoli leta 42 pa je odšel v Rim. Od tam je vernikom v Mali Aziji poslal dve pismi (1 Pt in 2 Pt), življenjsko pot pa je sklenil z mučeništvom.
Po zgodovinskih virih naj bi apostol Peter vladal do leta 67 po Kr. Več zgodnjekrščanskih spisov potrjuje, da je Peter umrl nasilne smrti v Rimu v času vladanja cesarja Nerona. Na kraju njegovega mučeništva je dal cesar Konstantin leta 350 postaviti veliko baziliko. Sedanja bazilika sv. Petra v Vatikanu je bila postavljena v letih med 1506 in 1526. Pod njenim glavnim oltarjem je gob apostola Petra, čigar nasledniki so papeži oz. rimski škofje.
Apostol Pavel se je rodil okrog leta 10 po Kr. v Tarzu, v glavnem mestu takratne rimske province Kilikije. Po rodu je bil Jud, po očetu pa je podedoval rimsko državljanstvo. Bil je farizej in poznavalec judovstva, ki je do spreobrnjenja na poti v Damask preganjal kristjane. Apostol Pavel je ob rojstvu dobil ime Savel, po spreobrnjenju pa se je dal krstiti in ime spremenil v Pavel.
O delovanju apostola Pavla poroča evangelist Luka v Apostolski delih. Obhodil je velik del takratne rimske države in ustanavljal cerkvene občine ter jih spodbujal s pismi. Danes poznamo štirinajst ohranjenih Pavlovih pisem, ki so po vsebini in obsegu za štirimi evangeliji najpomembnejši del Svetega pisma Nove zaveze. Podobno kot apostol Peter je tudi on umrl mučeniške smrti za časa cesarja Nerona okrog leta 67.
Praznika obeh apostolov je Cerkev obhajala že v 4. stoletju. Najstarejši rimski koledar Furija Dionizija Filokala iz leta 354 navaja 29. junij kot praznik apostolov Petra in Pavla. Na predvečer ali na praznik apostolov Petra in Pavla slovenski škofje diakone posvečujejo v duhovnike.
Vir: Katoliška Cerkev

Mašniško posvečenje
2024-06-29 09:00
Na praznik Petra in Pavla, v soboto, 29. junija, ob 9. uri, bo ljubljanski nadškof msgr. Stanislav Zore OFM v mašnika posvetil Matjaža Vento iz župnije Dob.

Sv. Tomaž, apostol, praznik
2024-07-03
V Katoliški cerkvi 3. julija praznujemo god sv. Tomaža, apostola in mučenca.
Človeku, ki noče verjeti na besedo, ampak se hoče o vsem prepričati na lastne oči, pravimo ‘neverni Tomaž’. Obnaša se namreč kot apostol Tomaž po Jezusovem vstajenju. Evangelist Janez pripoveduje, da se je Gospod po svojem vstajenju prvi večer prikazal svojim učencem, zbranim za zaprtimi vrati hiše, kjer so le nekaj dni poprej skupaj z Jezusom obhajali spominsko večerjo ob judovskem velikonočnem prazniku, ki je bila obenem zadnja večerja Jezusa kot človeka. Tomaža, pravi, ni bilo med njimi. Ko so mu drugi pripovedovali, da je Jezus vstal in se jim prikazal, jim je odvrnil: »Če ne vidim na njegovih rokah znamenja žebljev in ne vtaknem svojega prsta v rane od žebljev, že ne bom veroval.« Čez osem dni je vstali Gospod spet obiskal svoje učence. Tomažu je rekel: »Daj svojo roko in jo položi v mojo stran in ne bodi neveren, temveč veren.« Tedaj je Tomaž izpovedal vero z vklikom: »Moj Gospod in moj Bog!«
Zaradi tega dogodka je Tomaž postal ‘slaven’, vendar pa o njem bolj malo vemo. Preden ga je Jezus poklical v svojo službo, je opravljal ribiški poklic ob Genezareškem jezeru. Prvi trije evangelisti (Matej, Marko in Luka) omenjajo Tomaža le v seznamih dvanajsterih apostolov, več pozornosti pa mu posveti evangelist Janez, ki ga v svoje poročilo o Jezusovem življenju in delovanju vplete štirikrat. Prvič tedaj, ko Tomaž izrazi svojo pripravljenost iti z Jezusom v smrtno nevarnost, ko gre v Betanijo k Lazarju; drugič med Jezusovim poslovilnim govorom pri zadnji večerji, ko Tomaž poslavljajočemu se Jezusu vpade v besedo in pravi, da oni ne vedo, kam gre; najdaljši je tretji odlomek o Tomažu, omenjen na začetku; četrtič in zadnjič pa Janez omenja Tomaža kot enega izmed sedmerih apostolov, ki se jim je vstali Gospod prikazal, ko so na Genezareškem jezeru lovili ribe. Janez trikrat navaja Tomažev vzdevek Dvojček, kar je dejansko le prevod njegovega imena, kajti ime Tomaž izhaja iz aramejske besede ‘toma’ s pomenom ‘dvojček’.
Prakrščansko poročilo ve povedati, da je apostol Tomaž po Jezusovem vnebohodu in prihodu Svetega Duha deloval na bližnjem Vzhodu in prišel celo do Indije. Umrl naj bi mučeniške smrti v kraju Mailapur pri Madrasu: prebodli so ga s sulico ali z mečem. Indijska Cerkev se ponaša, da je njen ustanovitelj sveti Tomaž, zato indijske kristjane pogosto imenujejo ‘Tomaževi kristjani’.
God apostola Tomaža so od 6. stoletja dalje obhajali 21. decembra, od leta 1969 pa je 3. julija, kakor je bil že prej v vzhodni Cerkvi v spomin na prenos njegovih kosti iz Indije v mezopotamsko Edeso (leta 232). Svetega Tomaža navadno upodabljajo s sulico, pogosto pa ima v rokah tudi kotno merilo stavbenikov in sicer zaradi neke legende, ki pripoveduje, da je izrisal načrt za prelepo palačo v Indiji. Zaradi te legende častijo svetega Tomaža kot svojega zavetnika arhitekti, zemljemerci, geometri, zidarji, kamnoseki in tesarji.
V naši domovini je temu apostolu posvečenih 34 cerkva (8 župnijskih in 26 podružnic).
Vir: Revija Ognjišče in Katoliška Cerkev

Ciril in Metod, sozavetnika Evrope, slovesni praznik
2024-07-05
V Katoliški cerkvi 5. julija obhajamo slovesni praznik sv. bratov Cirila in Metoda, slovanskih apostolov in sozavetnikov Evrope. Imenujemo ju tudi apostola Slovanov zaradi pomembnega misijonskega dela med slovanskimi ljudstvi.
Ciril in Metod sta bila misijonarja grškega rodu, ki sta pri oznanjevanju in širjenju krščanske vere uporabljala glagolico. Ciril se je rodil okrog l. 826 ali 827, Metod pa okrog l. 812 ali 815 v Solunu. Pri krstu so ju poimenovali Konstantin in Mihael, vendar sta ob vstopu v samostan imeni spremenila. Najprej sta delovala kot knjižničar in učitelj filozofije. Mladost sta preživela v okolici Soluna, cesar pa ju je okrog l. 860 poslal misijonarit na polotok Krim.
Moravski knez Rastislav ju je okrog l. 860 povabil med slovanske narode, kjer sta delovala na tedanjem velikomoravskem ozemlju, ki je zajemalo današnjo vzhodno Slovenijo, vzhodno Hrvaško, Madžarsko, Češko, Slovaško, južno Poljsko, jugovzhodno Nemčijo in zahodno Ukrajino ter širila krščansko oznanilo v slovanskem jeziku. Po treh letih na Moravskem sta odšla v Panonijo in od tam preko Benetk v Rim. Pri papežu Hadrijanu II. (867–872) sta dobila dovoljenje za opravljanje bogoslužja v slovanskem jeziku.
Ciril je v Rimu zbolel in umrl, papež Hadrijan II. pa je Metoda poslal h knezu Koclju v Panonijo. Na tem ozemlju je prišel v spor z nemškimi duhovniki in bil obtožen krivoverstva. Po izpustitvi mu je papež Janez VIII. (872–882) ponovno dovolil uporabo slovanskega jezika za bogoslužno rabo.
Njun godovni dan v Katoliški Cerkvi obhajamo 5. julija, v neslovanskih deželah pa 14. februarja. Pravoslavna Cerkev njun god obhaja 11. maja, 24. maja pa godujeta po julijanskem koledarju. Sveti papež Janez Pavel II. (1978–2005) ju je leta 1980 imenoval za sozavetnika Evrope. V ljubljanski nadškofiji sta glavna zavetnika, v mariborski nadškofiji pa druga zavetnika nadškofije. V murskosoboški škofij je sv. Metod glavni zavetnik škofije, njun god pa v Katoliški cerkvi v Sloveniji obhajamo kot slovesni praznik.
Praznik apostolov Slovanov je priložnost za ovrednotenje in zavedanje njunega pomena na področju evropske kulturne, zgodovinske in jezikovne dediščine, ki je povezana tudi z našo deželo.
Vir: Katoliška Cerkev

Skavti vabijo na tabor družin
2024-07-05 - 2024-07-07
Združenje slovenskih katoliških skavtinj in skavtov tudi letos v osrčju kočevskih gozdov, v Skavtskem okoljskem centru Kočevski Rog prireja tabor družin. Odklop od vsakdanjega sveta, skavtsko navdihnjen dopust in super družba. 3-dnevni dogodek je namenjen družinam, ki želijo aktivno preživeti čas v naravi (gibanje, spoznavanje narave, igre v naravi, izdelovanje naravnih izdelkov, izmenjava izkušenj, kako zdravo živeti v družini, idr.). Tabor družin je namenjen celotnim družinam (otroci s starši), tako skavtom kakor tudi tistim, ki niso skavti.
Termina:

5. – 7. 7. 2024
23. – 25. 8. 2024

Prijave so odprte do 20. maja 2024.
Več informacij
Prijavnica na tabor
Vir: Katoliška Cerkev

Sveta maša za uspeh beatifikacije učiteljice Anice Drobnič
2024-07-05 19:00
Na prvi petek v mesecu, 5. julija, na praznik sv. Cirila in Metoda, sozavetnikov Evrope, bo ob 19. uri pri frančiškanih na Tromostovju v Ljubljani darovana sveta maša za uspeh beatifikacije učiteljice Anice Drobnič.
Somaševanje bo vodil g. Maks Ipavec, župnik iz Begunj pri Cerknici, kjer je Anica delovala, sodelovali bodo tudi g. Simon Virant, župnik in g. Simon Onušič, duhovni pomočnik iz Blok, Aničine rojstne župnije in farani obeh župnij. To bo četrta od tridesetih svetih maš, ki jih pripravlja pobuda Vseposvojitev in bodo na trideset zaporednih prvih petkov darovane za slovenske mučence, žrtve totalitarnega nasilja, ki so v postopku za beatifikacijo.
Svetniške kandidate s pesmijo predstavlja g. Gregor Čušin. Bogoslužje lahko spremljamo tudi po GOLD TV in YouTube kanalu.
Lepo vabljeni.
Več informacij
Vir: Katoliška Cerkev

Ignacijanske duhovne vaje za duhovnike: »Moj Gospod in moj Bog.«
2024-07-07 - 2024-07-13
Ignacijev dom duhovnosti v Ljubljani vabi na ignacijanske duhovne vaje za duhovnike Moj Gospod in moj Bog, ki bodo od 7. do 13. julija 2024. Voditelj bo p. Milan Bizant DJ.
Čas za druženje z Gospodom, za odnos z njim, za molitev ob Božji besedi – to nas napoji in nahrani. Te hrane potrebujemo v duhovniškem poslanstvu.
Letne duhovne vaje so dragocen prostor druženja z Gospodom. V odnosu z njim se vse začne; odnos z njim je prostor za vse, kar duhovnik živi. Uspehe in neuspehe, prepričanja in dvome, pomoč ljudem in to, da je pomoči potreben. Izkušnja apostola Tomaža je dragocena. Govori nam, da kjer je dvom, prikrajšanost, upornost, se lahko dogodi zelo globoko osebno srečanje z Gospodom. Dajmo to možnost.
PRIJAVA
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Benedikt, zavetnik Evrope, praznik
2024-07-11
Svetega Benedikta, začetnika zahodnega meništva, je papež Pavel VI. 24. oktobra 1964 razglasil za prvega zavetnika Evrope, ker je “s križem, knjigo in plugom prinesel krščanski napredek narodom, razkropljenim od Sredozemskega morja do Skandinavije, od Irske do prostranih nižin Poljske”.
Poljak Janez Pavel II., prvi slovanski papež, je leta 1980, ob 1500 letnici rojstva sv. Benedikta, dejal, da je bila Evropa na novo rojena ob propadu velikega rimskega imperija. »Ko se je porajala na njegovih kulturnih temeljih, je po zaslugi benediktinskega duha iz tistega izročila povzela in v dediščino evropske in vesoljne kulture utelesila vse tisto, kar bi se sicer izgubilo.« Redovna pravila, ki jih je sestavil sveti Benedikt in jih imenujejo “evangelij, presajen v resnično življenje”, je mogoče povzeti v treh besedah: ‘Ora et labora!’ (Moli in delaj). Skladno povezovanje dela in molitve je ideal krščanskega prizadevanja za popolnost ali izpolnjevanje božje volje.
Papež Gregor Veliki, ki je sestavil življenjepis sv. Benedikta v obliki pogovora z namišljenim diakonom Petrom, pove, da se je Benedikt rodil v plemeniti družini v Nursiji to je današnje mestece Norcia v Umbriji in sicer okoli leta 480. O njegovi družini vemo le to, da je imel sestro dvojčico Sholastiko, ki je vse življenje hodila po bratovih stopinjah in ga posnemala tudi v svetništvu (njen god obhajamo 10. februarja). Starši so Benedikta poslali v Rim, da bi se izpopolnil v pravnih vedah, toda prav kmalu je bil sit Rima in njegove pokvarjenosti. Najprej se je umaknil v bližino mesta Tivoli, kjer si je poiskal družbo enako mislečih. Kmalu je spoznal, da ta družba ni zanj, zato se je skril v samotno sotesko reke Aniene nedaleč od mesta Subiaco, ker je želel biti popolnoma ločen od sveta, da bi ob branju in premišljevanju Svetega pisma in v molitvi našel stik z Bogom ter prodrl v globine svoje duše. Pa ni bil dolgo sam. Nekega dne so se pred njegovo votlino prikazali puščavniki iz Vicovara in ga prosili, naj namesto umrlega predstojnika prevzame vodstvo njihove skupnosti. Benedikt je njihovo gorečo prošnjo uslišal. Puščavniki pa so bili svojeglavi, zato jih je zapustil. Po dolgem premisleku je sprejel vodstvo nove redovne skupnosti, ki se je bila voljna ravnati po njegovih pravilih. Tem svojim redovnikom je Benedikt hotel biti ‘oče’, to namreč pomeni beseda ‘abbas’ ali po slovensko ‘opat’.
Čez nekaj časa je izbral najboljše menihe iz dvanajstih samostanov, ki jim je bil ‘oče’, in se napotil proti jugu. Ustavil se je pri mestu Cassino pri Neaplju, zgrajenim pod visokim gričem. Na vrhu tega griča je zrastel znameniti samostan Montecassino, ki velja za matično hišo benediktinskega reda in v nekem smislu vseh samostanov na krščanskem Zahodu. Stari viri postavljajo začetek Montecassina v leto 529: ta letnica ima tudi simboličen pomen tega leta je namreč bizantinski cesar Justinijan dal zapreti zadnjo pogansko šolo v Atenah, Montecassino pa je zasvetil kot novo žarišče krščanske kulture. Skupnost na Montecassinu je opat Benedikt vodil vse do svoje smrti, najbrž leta 547.
Besedilo je s spletne strani revije Ognjišče.
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2024-07-12 18:30
Kongregacija za bogoslužje in discipline zakramentov je 11. februarja 2020 uradno razglasila sv. Leopolda Mandića za zavetnika bolnikov z rakom. Kongregacija je poudarila, da je s to razglasitvijo odprto okno upanja, saj bo sv. Leopold, ki je sam doživel osebno izkušnjo nemoči te težke težke bolezni, kot zavetnik spremljal onkološke bolnike s svojo priprošnjo pri Bogu.
Od januarja 2024 bo v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah vsak drugi petek v mesecu potekala molitev s priprošnjo sv. Leopoldu Mandiću.
Termini: 12. julij, 9. avgust, 13. september
Ob 18.30 – molitev rožnega venca
Ob 19.00 – sveta maša in po maši blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića
Vir: Marija.si

Ignacijanske duhovne vaje v tišini na Mirenskem Gradu
2024-07-19 - 2024-07-24
Vabljeni na Ignacijanske duhovne vaje v tišini, ki bodo potekale od 19. – 24. julija 2024 na Mirenskem Gradu.
Vodila jih bo Anja Kastelic s sodelavci.
Namenjene so vsem, ki si želijo globlje vstopiti v lepoto Besede in izkusiti dinamiko duhovnega razločevanja.
Prijave so možne na: nabesedo@gmail.com
Duhovne vaje vstopajo v dinamiko duhovnega razločevanja, ki so dogaja vedno v srcu osebe ter v dialogu z Besedo, ki je Oseba. V tišini so zato, da lažje slišimo tihi glas Milosti, ki ne vpije, temveč nežno nagovarja.
Za naše srce se namreč vedno bojujeta dva: Sveti Duh, avtor naše rodovitnosti in lepote ter hudi duh, sovražnik človekove sreče. Od tega, koliko prepoznamo razliko v njuni govorici in koga izberemo, zavisi marsikaj v našem življenju.
Kdor se bo DV udeležil v celoti, bo na koncu lahko vstopil v zaključno duhovno razločevanje, možna pa je tudi udeležba samo za krajši čas.
Vir: Katoliška Cerkev

Krištofova nedelja in akcija MIVA
2024-07-21
Letos bomo Krištofovo nedeljo obhajali 21. julija 2024.
Spoštovani župniki in pastoralni sodelavci, dragi dobrotniki in prijatelji misijonov! Z akcijo MIVA že sedemintrideset let pomagamo misijonarjem in misijonarkam z nujno potrebnimi prevoznimi sredstvi. Ne gre le za surova denarna sredstva. Gre tudi za bližino misijonarjem, za njihovo ogromno hvaležnost, za pozornost do bližnjega, za odprtost do ljudi na drugem koncu sveta, za vero in misijonsko zagnanost. Zato vas tudi letos prosimo za molitev, navdušenje in finančno podporo naši akciji.
Na župnije boste prejeli gradivo za oblikovanje nedeljskega bogoslužja (knjižico) in promocijske materiale za blagoslov vozil (plakat, nalepke, kartončki). Vabimo vas, da ga uporabite pri nedeljskem bogoslužju in pri drugih organiziranih blagoslovih avtomobilov, motorjev, koles ipd. Prosimo vas, da vernike eno nedeljo prej obvestite o blagoslovu vozil, ki bo potekal na Krištofovo nedeljo, in jim pojasnite način zbiranja darov v svoji župniji (v okviru redne nedeljske nabirke, med blagoslovom vozil po maši, s posebnim nabiralnikom v cerkvi). Svoj prispevek lahko darujejo tudi z nakazilom na Misijonsko središče Slovenije. Darove za akcijo MIVA župniki oddate neposredno v Misijonsko središče Slovenije oz. jih nakažete na naš bančni račun. Poročilo o izvedeni pomoči v lanskem letu je objavljeno v gradivu za bogoslužje, v junijski številki Misijonskih obzorij in na spletni strani www.missio.si.
V imenu slovenskih misijonarjev in misijonark se vam iskreno zahvaljujemo za dolgoletno podporo akciji MIVA. Uresničeni projekti in zahvale misijonarjev so najlepša zahvala za vašo podporo in misijonsko zagnanost. Iz Misijonskega središča Slovenije tudi vam želimo srečno pot in varno vožnjo!
Misijonsko središče Slovenije

Poletni tedni v Taizéju
2024-07-21 - 2024-07-28
Z odhodom v Taizé smo povabljeni, da iščemo občestvo z Bogom preko skupne molitve, petja, tišine, osebnega premišljevanja in deljenja z drugimi udeleženci.
Vsak lahko v tej vasici najde tisto kar išče: prijateljstvo, mir, zabavo, Boga, odgovore, nov način molitve, lepo naravo in še mnogo drugega.
ZA KOGA: mladi med 16. in 30. letom

KDAJ: od 21. do 28. julija 2024 (odhod 20. 7. zvečer)

Vir: Katoliška mladina

Romanje zakonskih jubilantov
2024-07-21 10:00
Na nedeljo po prazniku staršev Device Marije, svetega Joahima in svete Ane k Mariji Pomagaj tradicionalno priromajo zakonski jubilanti. Slovesna sveta maša z blagoslovom parov bo ob 10. uri.
Starša Device Marije sta zavetnika vseh zakoncev, zato vsako leto na nedeljo pred praznikov svete Ane in svetega Joahima k Mariji Pomagaj na Brezje priromajo zakonci, ki praznujejo zakonski jubilej.
Vljudno vabljeni.
Vir: Marija.si

Sv. Marija Magdalena, praznik
2024-07-22
22. julija v Katoliški cerkvi obhajamo praznik sv. Marije Magdalene, prve priče, ki je videla Vstalega, in prve glasnice, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda.
Dolgo časa so v pobožnosti in v umetnosti Marijo Magdaleno istili z Marijo iz Betanije, sestro Lazarja in Marte, ter z neimenovano ‘veliko grešnico’, ki je Jezusu v farizejevi hiši med obedom mazilila noge, potem ko jih je oprala s svojimi solzami ter obrisala s svojimi lasmi. Zdaj je dokazano, da gre za tri različne osebe.

God svete Marije Magdalene praznik za vso Cerkev
Vloga ženske v Katoliški Cerkvi v Sloveniji

Svetnici je ime Marija, Magdalena je njen priimek, ki pove, da je bila doma iz Magdale, ribiškega mesteca na zahodnem bregu Genezareškega jezera. Iz dveh pripomb v Lukovem in Markovem evangeliju vemo, da je Jezus iz Marije iz Magdale izgnal sedem hudih duhov. Število sedem v Svetem pismu pomeni veliko število, množico. Ta omemba hoče povedati, da je bila Marija popolnoma v oblasti hudih duhov. V skupini žena, ki so stregle zboru apostolov in njihovemu Učitelju, se Marija Magdalena vedno imenuje na prvem mestu.
Marija Magdalena je ostala Jezusu zvesta vse do konca do smrti na Kalvariji in še do groba. Pod križem je vztrajala z Jezusovo materjo Marijo in z edinim učencem Janezom, ki ni strahopetno pobegnil. Ko je minil praznični dan velike noči, so Marija Magdalena, Marija, mati Jakobova, in Marija Saloma kupile dišav, da bi Jezusovo telo v grobu mazilile. Evangelist Janez pa nam je ohranil čudoviti prizor srečanja Marije Magdalene z vstalim Jezusom. Ko je stoječ ob grobu jokala, [o je Jezus sočutno vprašal: »Žena, kaj jokaš? Koga iščeš?« Magdalena je mislila, da govori z vrtnarjem, zato je prosila, naj ji pokaže, kam je del Jezusovo telo. Ko jo je Jezus poklical po imenu: »Marija!«, pa ga je prepoznala. Trdno je bila prepričana, da je Gospod vstal od mrtvih in to veselo novico je nemudoma sporočila njegovim učencem.
Skozi vsa stoletja cerkvene zgodovine razmišlja pisec slovenskega življenjepisa svete Marije Magdalene, srečujemo žene, ki učencem naznanjajo Jezusovo sporočilo. In tudi v današnjih dneh je na svetu nešteto žena, ki so pripravljene služiti Jezusu in njegovemu vstajenjskemu oznanilu. Marija Magdalena je kakor nalašč njihova svetnica. Grki so jo že zgodaj častili kot “nosilko miru in enakovredno apostolom”.
Umetniki jo upodabljajo s posodico z mazilnim oljem, stoječo pod križem, ali kot spokornico z razpuščenimi lasmi (po zgrešenem enačenju z evangeljsko grešnico) s knjigo, s Križanim, s spokornim bičem v rokah in z mrtvaško glavo pred seboj. (Povzeto po reviji Ognjišče)
Papež Frančišek je v okviru jubileja Usmiljenja določil, da se god sv. Marije Magdalene povzdigne v praznik, da bi izpostavil »pomembnost te ženske, ki je pokazala veliko ljubezen do Kristusa in ki jo je Kristus zelo ljubil«. Kot je zapisano v dekretu, ki ima naslov Apostolorum Apostola in ima datum 3. junij 2016, »se odločitev umešča v sedanji cerkveni kontekst, ki zahteva bolj poglobljen premislek o dostojanstvu ženske, novi evangelizaciji in veliki skrivnosti božjega usmiljenja«. Sveti Janez Pavel II. je veliko pozornosti namenil ne le pomembni vlogi ženske pri Kristusovem poslanstvu in poslanstvu Cerkve, ampak tudi posebni vlogi Marije Magdalene kot »prvi priči, ki je videla Vstalega, in prvi glasnici, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda«.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Brigita, sozavetnica Evrope, praznik
2024-07-23
Papež Janez Pavel II. je sv. Brigito 1. oktobra 1999, na začetku druge sinode za Evropo, razglasil za sozavetnico Evrope.
Brigita je bila visokega rodu. Rodila se je najverjetneje leta 1302 v kraju Finstad pri Upsali, kjer je zdaj sedež slavne univerze. Njen oče je imel odgovorno upravno službo. Družina je bila v sorodu s kraljevskimi rodbinami, ki so se menjavale na švedskem prestolu. Po smrti svoje matere je Brigita živela pri teti in v tem času je imela videnje: podobo Križanega, ki se ji je neizbrisno vtisnila v spomin za vse življenje.
Pri šestnajstih letih se je poročila. Od osmih otrok, ki jih je rodila, je po njeni poti šla hči Katarina, ki je na Švedskem znana kot Karin. Ona je tudi uresničila njeno zamisel o ustanovitvi samostana v Vadsteni. Čeprav bogata gospa, se je Brigita lotila vsakega dela, tudi takšnega, ki so ga opravljale le dekle. Odlikovala se je po dobrodelnosti. Poklicali so jo na dvor za upravnico. Mlademu kralju Magnusu II. Eriksonu, svojemu bratrancu, je brez slepomišenja povedala, da mora svoje razuzdano življenje korenito spremeniti, če hoče uiti božji kazni. Ni je poslušal in Brigitine napovedi so se uresničile. Ko je videla, da kralj živi po svoje, je dvor zapustila ter z možem odšla na božjo pot v špansko Kompostelo. Med romanjem je mož umrl v cistercijanskem samostanu Alvastra na Španskem.
Leta 1346 je Brigita v zamaknjenju dobila naročilo, naj ustanovi nov red s prvim samostanom v Vadsteni. Ko je bilo vse skoraj uresničeno, jo je Bog poslal v Rim, kjer se je lotila živahne politične dejavnosti, s katero je posegla v celotno dogajanje tedanje Zahodne Evrope. Šlo ji je predvsem za mir in edinost, kajti krvaveče rane njenega časa so bile razprtije, spori, razkol. V tej službi je ostala zadnjih štiriindvajset let svojega življenja. Umrla je 23. julija 1373 v Rimu in sicer med mašo.
Njeno truplo so v zmagoslavnem sprevodu prepeljali iz Rima v Vadsteno, kjer so jo položili k zadnjemu počitku v samostanski cerkvi. Prva prednica Brigitinega reda je bila njena hči Katarina (Cerkev jo časti kot svetnico in se je spominja 24. marca). Njen grob je kmalu postal priljubljena božja pot kraljev in kraljic pa tudi številnih kristjanov iz raznih dežel. Vadstena se je razvila v pomembno kulturno središče na evropskem severu. Tam je bila tudi najpomembnejša srednjeveška knjižnica na Švedskem in prva švedska tiskarna. To izredno ženo so tudi protestanti sprejeli za svojo in jo častijo kot narodno svetnico.
Papež Janez Pavel II. jo je razglasil za sozavetnico Evrope ob sv. Katarini Sienski in sv. Tereziji Benedikti od Križa/Edith Stein.
Vir: revija.ognjišče.si in Katoliška Cerkev

Sv. Jakob starejši, apostol, praznik
2024-07-25
25. julija v Katoliški cerkvi obhajamo god apostola Jakoba starejšega.
V zboru dvanajsterih apostolov, ki jih je Jezus poklical, sta bila dva Jakoba, med prvim je bil za apostola poklican ravno današnji godovnjak, zato je ob njegovem imenu še vzdevek starejši.
Jakob je bil doma iz enega od mest ob Genezareškem jezeru, njegov oče Zebedej je bil ribič, mati Saloma pa je bila sestra Jezusove matere Marije. Skupaj z bratom Janezom in apostolom Petrom je bil Jakob priča Jezusovega spremenjenja na gori in obuditve Jairove hčere. V dneh Jezusovega trpljenja se je Jakob, kot večina apostolov, potuhnil, po Jezusovem vstajenju od mrtvih pa je bil z drugimi apostoli v Jeruzalemu. Malo vemo o njegovem delovanju po Jezusovem vnebohodu in prihodu Svetega Duha. Pisec Apostolskih del poroča, da je Herod »dal z mečem usmrtiti Jakoba, Janezovega brata«. To naj bi se zgodilo okrog velike noči leta 44.
Apostol Jakob je zelo priljubljen tudi v Sloveniji, kar dokazuje 68 cerkva njemu posvečenih. Njegove posmrtne ostanke so v 7. stoletju prenesli v Compostelo v današnji Španiji, kjer stoji njemu posvečena katedrala.

Besedilo je povzeto iz knjige Svetnik za vsak dan Silvestra Čuka.
Sveto Jakobovo leto podaljšano do 2022
Vir: Katoliška Cerkev

4. svetovni dan starih staršev in ostarelih
2024-07-28
Papež Frančišek je leta 2021 določil, da se vsako leto četrta nedelja v juliju praznuje kot svetovni dan starih staršev in ostarelih. Ta nedelja je blizu praznika Marijinih staršev Joahima in Ane, Jezusovih starih staršev. Letos bo to v nedeljo, 28. julija, in sicer na temo: »Na stare dni me ne zavrzi« (Ps 71,9).
Sveti oče želi z izbrano temo poudariti, da je osamljenost pogosto grenka sopotnica v življenju mnogih ostarelih oseb, ki so pogosto žrtve kulture odmetavanja.
Dikasterij za laike, družino in življenje vabi župnije, škofije, cerkvena združenja in skupnosti po vsem svetu, da se z različnimi pastoralnimi dogodki duhovno pripravijo na obhajanje svetovnega dneva starih staršev in ostarelih. Predlogi, molitve in gradiva, ki so jih za ta dan pripravili na Dikasteriju za laike, družino in življenje, bodo objavljeni na portalih Katoliška Cerkev ter Pridi in poglej.
Mag. Luka Mavrič,
tajnik UD SŠK

Jezusovo spremenjenje na gori, slovesni praznik
2024-08-06
V Katoliški cerkvi 6. avgusta obhajamo praznik Jezusove spremenitve na gori Tabor.
Dogodek Jezusove spremenitve na gori vsebujejo evangeliji po Mateju (Mt 17,1–13), Marku (Mr 9,2–13) in Luku (Lk 9,28–36) ter poročajo o tem, da se je Kristus v svojem veličastvu prikazal apostolom Petru, Jakobu in Janezu. Cerkveni očetje razlagajo, da je to Kristus storil zato, da bi učence pripravil na svoje trpljenje, smrt in vstajenje. V spremenjenju se je Jezus razodel kot pravi mesija. Najprej o njem poročata Mojzes in Elija (postava in preroki), potem pa še Bog Oče sam.
Papež sv. Leon Veliki (390–461 po Kr.) je v svojem delu Slava v spremenjenju[1] o Jezusovi spremenitvi na gori zapisal: »Gospod pred izbranimi pričami razodene svojo slavo in s tako velikim sijajem razsvetli svoje telo, ki ga ima kakor drugi, da je njegov obraz podoben sončnemu siju in obleka enaka snežni belini. Glavni namen te spremenitve je bil, da bi apostoli prenesli pohujšanje križa, in da ne bi njihove vere zmotilo ponižanje njegovega prostovoljnega trpljenja, potem ko se jim je razodela vzvišenost njegovega skritega dostojanstva. Gospod pa je z enako previdnostjo utrdil tudi upanje svete Cerkve, da bi celotno Kristusovo telo spoznalo, s kakšno spremenitvijo je bilo obdarovano, in bi si udje v skupnosti obetali tisto slavo, ki je žarela na Glavi. Gospod je rekel isto o tej slavi, ko je govoril o veličastju svojega prihoda: ‘Tedaj bodo pravični sijali kakor sonce v kraljestvu njihovega Očeta’«.
Simbolika gore v Svetem pismu predstavlja povezavo nebes, zemlje in podzemlja. Tako so gore postale bivališča bogov in na njih so gradili svetišča. Stara zaveza navaja, da so Izraelci na gorah častili Jahveja, saj naj bi jih on oblikoval. Na Horebu je Bog poklical Mojzesa za voditelja Izraelcev in razodel Božje ime, na Sinaju pa je sklenil zavezo z Izraelom in dal deset zapovedi. V Novi zavezi na gori Jezus izbere apostole in jih pošlje v svet, na gori se spremeni in razodene trem apostolom kot Božji Sin, na Oljski gori ima govor o ponovnem prihodu, prav tako na gori razglasi novo postavo in blagre. Gora pomeni območje prihodnjega Božjega kraljestva in Jezus vodi ljudi na goro k Bogu. Kdor ga posluša in je pripravljen hoditi za njim, je luč za druge in sveti kot »mesto, ki stoji na gori« (prim. Mt 5,14).
Vzhodna Cerkev praznik obhaja že iz prvih časov, na Zahodu pa od 11. stoletja dalje. Za Katoliško Cerkev je praznik uvedel papež Kalist III. leta 1457 v hvaležen spomin na zmago krščanske vojske nad Turki pri Beogradu leta 1456.

Besedilo je delno povzeto iz Bibličnega leksikona in knjige S. Čuka Svetnik za vsak dan.
Vir: Katoliška Cerkev

Prostovoljni delovni tabor za mlade Summerjob 2024
2024-08-06 - 2024-08-10
V Podbočju na Dolenjskem bo med 6. in 10. avgustom 2024 potekal prostovoljni delovni tabor za mlade Summerjob 2024, ki ga organizira Gibanje Fokolarov.
Summerjob je prostovoljni delovni tabor za mlade, ki ga letos že enajsto leto pripravljajo Mladi za zedinjen svet iz Gibanja fokolarov. Namen tabora je s fizično pomočjo odgovarjati na konkretne potrebe lokalnega prebivalstva, hkrati pa spodbuditi gradnjo medsebojnih odnosov. Mladi za en teden ponudimo svoje roke in pomagamo tistim, ki sami zaradi fizičnih omejitev ali socialno-ekonomske stiske ne zmorejo postoriti dela doma in v okolici.
Predstavitev projekta Summerjob 2024
Prijave se bodo odprle meseca maja. Ko povabimo mlade, jim povemo, da ni pogoj, da znaš delati, vendar, da imaš v sebi željo pomagati nekomu, ki nas potrebuje. Vedno je nekdo na SJ, ki te nauči del, s katerimi se prej še nisi srečal.
Kdo smo in iz kje prihajamo: Smo mladi za zedinjen svet iz gibanja Fokolarov. Ustanoviteljica gibanja Fokolarov je Chiara Lubich. Prisotni smo po vsem svetu. Naš cilj je, da gradimo zedinjen svet s konkretnimi dejanji, bratstvo na podlagi zlatega pravila: »Stori drugemu to, kar želiš, da bi drugi storil tebi«.
Pod naše projekte spadajo:
● Miklavževanje v skupnosti Barka
● Rezanje oljčnih vejic na Primorskem (s prostovoljnimi prispevki financiramo poletni delovni tabor Summerjob)
● Summerjob
Projekt Summerjob
● Poslanstvo projekta Summerjob: gradnja medsebojnih odnosov z ljudmi, ki jim s svojimi rokami ponudimo pomoč zaradi fizičnih omejitev ali socialno-ekonomske stiske, v katerih se znajdejo.
● Komu je namenjen Summerjob? Mladim od 18. leta naprej in vsem ostalim. Kdor je mlajši od 18. let je vedno dobrodošel, vendar naj pride z nekom (spremljevalcem), ki je starejši od 18. let (fizično delo, varnost, odgovornost …)
● Kako izgleda dan na Summerjobu: vsi skupaj se pred začetkom dela zberemo v dvorani, pogledamo si posnetek ali poslušamo doživetje udeleženca in poskušamo tisti dan živeti eno izmed vrednot, ki nam je bila predstavljena. Delo poteka na različnih lokacijah, pri družinah, posameznikih, ki ne uspejo več skrbeti za hišo in okolico. Dan zaključimo skupaj v krogu, kjer si podelimo doživetja iz delovišč, kako smo gradile odnose z delodajalci itd.)
● Kako zaključimo Summerjob? Naredimo čajanko/piknik za vse delodajalce in vse ostale, ki so nam kakorkoli pomagali pripraviti projekt. Vedno je to zelo bogata izkušnja!
● Povežemo se z lokalno Karitas, kajti oni poznajo stanje na njihovem območju in nas lahko usmerijo oz. vzpostavijo stik z družinami ali posamezniki, ki bi potrebovali pomoč.
● Povabilo na Summerjob v Podbočju: 6. 8. – 10. 8. 2024, prijave se bodo odprle meseca maja. Ko povabimo mlade, jim povemo, da ni pogoj, da znaš delati, vendar, da imaš v sebi željo pomagati nekomu, ki nas potrebuje. Vedno je nekdo na SJ, ki te nauči del, s katerimi se prej še nisi srečal.
● Na socialnih omrežjih nas lahko najdejo na FB strani Summerjob Slovenija ali Mladi za zedinjen svet, na IG strani pa na Mladi za zedinjen svet.
●Če bi želeli izvedeti kaj več o samem projektu in drugih projektih, ki jih izvajamo Mladi za zedinjen svet, as vabimo k ogledu Facebook strani Mladi za zedinjen svethttps://www.facebook.com/mladizazedinjensvetslovenija in Summerjob Slovenijahttps://www.facebook.com/summerjobslovenija/ https://www.instagram.com/summerjob_slovenija/
Za dodatne informacije so na voljo preko e-maila: summerjob.slovenia@gmail.com.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Terezija Benedikta od Križa - Edith Stein, sozavetnica Evrope, praznik
2024-08-09
V Katoliški cerkvi 9. avgusta praznujemo god filozofinje, karmeličanke, mučenke in sozavetnice Evrope sv. Terezije Benedikte od Križa – Edith Stein.
V judovski družini Siegfrieda in Auguste Stein se je rodilo 11 otrok. Štirje so umrli kmalu po rojstvu. Najmlajša Edith je bila rojena v današnjem Wroclavu (tedaj Breslau) 12. oktobra 1891 na veliki judovski spravni dan. Edith še ni imela dve leti, ko ji je nenadoma umrl oče. Mama je prevzela skrb za družino in za trgovino z lesom. Kljub strogi in dobri vzgoji, ki jo je prejela v družini, jo je svet šole, v katerega se je Edith kot deklica navdušeno poglobila, oddaljil od vere: obstoj Boga ji je postal nerazumljiv in nesprejemljiv. »Zavestno in prostovoljno je prekinila z molitvijo in versko prakso«. Ko še ni dopolnila petnajst let, se je čutila in se razglašala za ateistko. Zapustila je judovsko vero in se poglabljala v filozofijo, da bi v njej našla smisel človeškega bivanja. Iskala je resnico in to je bilo zanjo – kakor je priznala kasneje – edina molitev, ki jo je opravljala, ne da bi se je zavedala.
Na univerzi v Breslavu je leta 1911 vpisala germanistiko, zgodovino in psihologijo. Študij je nadaljevala v Göttingenu in Freiburgu, kjer je z najvišjo oceno dosegla doktorat iz filozofije ter postala asistentka pri fenomenologu Edmundu Husserlu (1859–1938). Prijateljstvo z družino mladega docenta Adolfa Reinacha, ki jo je uvedel v krog Husserlovih učencev, je imelo za Edith poseben pomen. Ko je leta 1917 Reinach pri petintridesetih letih padel na fronti – kmalu za tem, ko sta skupaj z ženo prejela zakrament krsta, je njegova vdova povabila Edith, naj uredi filozofske rokopise pokojnega moža. Obotavljala se je zaradi slutnje, da bo njena vloga predvsem tolažba prizadete družine. Posledično je doživela toliko večje presenečenje, ko je zagledala prijateljičin obraz – sicer od bolečine upadel, pa vendar preobražen od skritega in neizrekljivega veselja. Iz njega je sijala vera v Kristusa – križanega in vstalega. »To je bilo moje prvo srečanje s križem, moje prvo izkustvo tiste božanske moči, ki s križa izvira tistim, ki so ji pokorni,« je kasneje zapisala Edith Stein.
Do odločilnega dogodka spreobrnjenja je prišlo v poletnem večeru 1921, ko je bila v gosteh pri zakoncih Conrad-Martius v Bergzabernu. Nek večer je zaradi odsotnosti gostiteljev morala preživeti sama, zato je iz knjižnice prijateljev na slepo vzela v roke Življenjepis sv. Terezije Ávilske. Brala je vso noč in ob koncu knjige je sama sebi priznala: »To je resnica.«
Naslednje jutro je kupila Katekizem Katoliške Cerkve in Rimski misal ter ju začela preučevati. Ko se je prvič udeležila maše, je »razumela vse, tudi najbolj preproste kretnje«. Zaprosila je za prejem zakramenta krsta. Duhovnik, ki jo je izprašal, se je lahko prepričal, da je pripravljena, tudi kar zadeva verski pouk. Zakrament krsta je prejela 1. januarja 1922 pri enaintridesetih letih.
Spreobrnjenje Edith Stein v krščanstvo sovpada z njeno poklicanostjo v karmel. Duhovni oče p. dr. Raphael Walzer ji je svetoval, naj z odločitvijo za redovni način življenja nekoliko počaka. Med drugim je zelo cenil kulturno dejavnost, ki jo je Edith razvijala v svetu. Posvetila se je poučevanju in poglabljanju v tiste filozofske vede, ki jih je od spreobrnjenja dalje lahko oplajala tudi z bogatim krščanskim filozofskim izročilom. Dejavna je bila kot predavateljica v glavnih evropskih mestih. Leta 1932 je začela predavati na Nemškem višjem institutu za pedagogiko v Münstru, a je bila že po nekaj mesecih, ko je oblast prevzel Hitler, zaradi judovskega porekla prisiljena opustiti poučevanje. Svetovali so ji, naj odide v tujino. Spoznala je, da je napočil trenutek, ko bo lahko uresničila poklicanost v karmel. Tudi njena mati, ki ji je s krstom zadala največjo bolečino, je v teh okoliščinah nekoliko lažje sprejela hčerin korak, s katerim pa se dokončno ni mogla sprijazniti vse do smrti. Edith je 14. oktobra 1933 pred praznikom sv. Terezije Velike prestopila klavzurni prag samostana karmeličank v Kölnu. S tem dejanjem je »končno imela vse tisto, česar ni mogla najti v zunanjem svetu, in ni več pogrešala ničesar od tega, kar je v svetu imela«.
Ob preobleki 15. aprila 1934 je prejela redovno ime s. Terezija Benedikta od Križa. Na velikonočno vigilijo naslednje leto je naredila prve zaobljube. Prijateljici redovnici je pisala, da je »ime Terezija Benedikta od Križa prinesla s seboj …, saj sem pod križem razumela usodo Božjega ljudstva, ki se je takrat začela naznanjati. Mislila sem si: tisti, ki razumejo, da je ta usoda Kristusov križ, jo morajo vzeti nase v imenu vseh. Danes vem več, kakor pred svojim vstopom o tem, kaj se pravi biti zaročena z Gospodom v znamenju križa«.
Z vstopom v samostan je bila pripravljena odpovedati se vsemu znanstvenemu delu, vendar je pokorščina predstojnikom zahtevala, da z njim nadaljuje. Tako je dokončala delo »Končna in večna bit«, ki ga je začela pripravljati že pred vstopom. Poleg pisanja je kljub svoji gospodinjski nespretnosti pomagala pri hišnih opravilih in se ob njih učila ponižnosti, a njeno glavno opravilo je postalo molitev. V posebno veselje ji je bila korna molitev. Že od krsta naprej je vsak dan molila brevir, sedaj ga je mogla moliti in peti v skupnosti sester. Zelo je ljubila psalme, tisočletne molitve Božjega ljudstva, ki mu je pripadala po krvi in po milosti.
Edith Stein je 21. aprila 1938 naredila večne zaobljube in nekaj dni za tem prejela črno tančico kot znamenje dokončne pripadnosti Bogu v karmelskem redu. Isto leto so se razmere za Jude izredno zaostrile. Z namenom, da samostana ne bi spravljala v nevarnost, je prosila, naj jo premestijo v sestrski samostan Echt na Nizozemskem. 31. decembra se je morala posloviti od ljubljene skupnosti v Kölnu, zibelke redovnega poklica. Kmalu je za njo v Echt prišla tudi rodna sestra Roza, ki je prav tako sprejela krščansko vero. Brata Pavla in sestro Friedo so odpeljali v taborišče, preostali pa so se rešili z begom v Ameriko. Mati Steinovih otrok je bila v tistem času že pokojna. Vse stiske, za katere je izvedela, je s. Terezija Benedikta od Križa vključevala v svojo molitev. Nadaljevala je z znanstvenim delom. V pripravi na 400-letnico rojstva sv. Janeza od Križa (1542–1942) je začela pisati študijo o njem z naslovom »Znanost križa«. Besedila sicer ni dokončala, njegovo vsebino pa je potrdila z lastnim pričevanjem.
Julija 1942 so nizozemski škofje obsodili preganjanje Judov. Iz maščevanja so nacisti v nedeljo, 2. avgusta 1942, prijeli vse katoliške Jude, tudi sestri Edith in Rozo. Zadnje besede, ki so jih sosestre slišale iz ust svetnice, so bile namenjene sestri Rozi, ki jo je prestrašena čakala ob samostanskih vratih. Podala ji je roko in rekla: »Pridi, greva za naše ljudstvo.«
Skupaj s sojetniki so ju odpeljali v taborišče Westerbork. S. Terezija Benedikta je poskušala storiti vse, kar je mogla, da bi svoje bližnje tolažila in krepila v upanju. Posebej se je zavzemala za otroke. Nacisti so v petek, 7. avgusta 1942, v živinske vagone naložili okrog tisoč Judov in jih prepeljali v taborišče Auschwitz (Oswiecim). Mlade so odvedli v delovno taborišče, preostale pa so takoj po prihodu v nedeljo, 9. avgusta 1942, pomorili s plinom in njihova trupla sežgali.
Dvajset let po smrti s. Terezije Benedikte od Križa se je začel postopek za razglasitev za blaženo, ki je bil 1. maja 1987 okronan z beatifikacijo v Kölnu v Nemčiji. Edith Stein je bila 11. oktobra 1998 razglašena za svetnico, 1. oktobra 1999 pa skupaj s sv. Katarino Siensko in sv. Brigito Švedsko tudi za sozavetnico Evrope.
Vir: Katoliška Cerkev
