Krizmena maša
2026-04-02 09:00 - 11:00 (Europe/Ljubljana)
Na veliki četrtek, 2. aprila, ste vsi duhovniki, redovniki, redovnice in bogoslovci prisrčno vabljeni, da se ob 9.00 v ljubljanski stolnici v čim večjem številu udeležite krizmene maše. K tej sveti maši povabite tudi vernike, še posebej iz ljubljanskih in okoliških župnij.

Nabirka za Sveto deželo na veliki petek 2026
2026-04-03
Na veliki petek, 3. aprila 2026, bo po vsej Cerkvi potekala tradicionalna nabirka za Sveto deželo (Collecta pro Terra Sancta), ki je namenjena zbiranju sredstev za podporo kristjanov na Bližnjem vzhodu.
Sredstva bodo tako kot vsako leto doslej namenjena ohranjanju prisotnosti kristjanov v deželi, kjer je Jezus Kristus prvič oznanil svoj nauk, trpel, umrl na križu in vstal od mrtvih. Z zbranimi darovi se poleg vzdrževanja edinstvene kulturne dediščine finančno podpirajo tudi socialni, izobraževalni in romarski programi, pomaga se mladim družinam ter drugim ogroženim skupinam ljudi. Starodavno nabirko za kristjane v Jeruzalemu je spodbujal že apostol Pavel, papeži so vseskozi skrbeli za vez med krščanstvom in Sveto deželo, zadnji dokument v ta namen pa je podpisal sv. papež Pavel VI. leta 1974.
Slovenski škofje se najlepše zahvaljujejo vsem vernikom in duhovnikom, ki so leta 2025 za Sveto deželo darovali 126.281,16 EUR.
Več na: http://www.custodia.org.
Pismo kustosa Svete dežele za postni čas 2026
Dragi brat, draga sestra, ki ljubiš Sveto deželo,
vsako leto, ko se približuje Veliki teden, se naš pogled in naše srce vračata v deželo, kjer je Božji Sin postal človek in ljubil »do konca« (Jn 13,1), ter dal svoje življenje »za svoje prijatelje« (Jn 15,13). Tu se je v zgodovini oblikovalo velikonočno skrivnost, in iz tega dogodka smrti in vstajenja se je rodila Cerkev, ki jo podpira Sveti Duh in jo usposablja, da preživi preganjanja, krize in stiske.
Iz tega velikonočnega izvira Kustodija Svete dežele še naprej črpa smisel in upanje za svoje delovanje, tudi v težkih časih, kot so ti, ki jih živimo.
Zadnja leta so bila za krščanske skupnosti na Bližnjem vzhodu še posebej težka. Vojna je prinesla smrt, uničenje in strah, ne le v Gazi, ampak tudi na Zahodnem bregu, v Izraelu, Libanonu in Siriji. K trpljenju, ki ga je povzročil konflikt, se je pridružila še dolga odsotnost romarjev, ki je poslabšala že tako globoko gospodarsko in zaposlitveno krizo. Mnoge krščanske družine, ki so se preživljale s Svetimi mesti in dejavnostmi, povezanimi s romanji, so danes v velikih težavah.
Pravkar smo zaključili Jubilejno leto upanja, vendar se zdi, da je upanje samo po sebi ranjeno: v Betlehemu, Jeruzalemu, na severu Izraela, pa tudi v krščanskih skupnostih v Libanonu in Siriji. Pomanjkanje varnosti in dela vedno bolj otežuje preživljanje družin in še bolj predstavljanje prihodnosti za mlade in nove generacije.
V tem kontekstu še posebej odmevajo besede Svetega očeta, ki je na avdienci 27. avgusta 2025 pozval vso Cerkev k nujnosti molitve in posta za mir: »Pretekli petek smo z molitvijo in postom spremljali naše brate in sestre, ki trpijo zaradi vojn… Danes ponovno pozivam k takojšnjemu koncu konflikta v Sveti deželi, ki je povzročil toliko strahu, uničenja in smrti« (papež Leon XIV.).
V luči tega poziva ima veliki petek še globlji pomen. Post in papeška zbirk za Sveto deželo postaneta konkretna gesta cerkvene skupnosti in solidarnosti z matično Cerkvijo v Jeruzalemu. S to zbirko je mogoče podpreti šole, župnije, dobrodelna dela, socialne projekte in nujne ukrepe, s čimer se ohranja krščanska prisotnost na krajih, kjer se je krščanstvo rodilo.
Danes je bolj kot kdaj koli prej nujno obnoviti ne le zgradbe in infrastrukturo, ampak tudi odnose, zaupanje in upanje. Ta pot nujno vodi prek izobraževanja: prek šol, mladih, družin, krajev, kjer lahko vzklije kultura srečevanja, dialoga in miru. Podpirati izobraževanje pomeni vlagati v prihodnost Svete dežele in vlogo krščanskih skupnosti kot vzpodbude za spravo v družbi, ki jo zaznamujejo razdeljenost in globoke rane.
Na veliki petek, ko gledamo Križanega, vas prosimo, da ne pozabite na Sveto deželo, da v molitvi in konkretni dobrodelnosti pomnite tiste, ki še naprej živijo in pričajo evangelij v krajih odrešitve. Vaša bližina je dragocen znak upanja in bratstva: pomagajte nam dajati upanje in sejati mir!
Zahvaljujoč se vam za vašo pozornost in vašo radodarnost, vam zagotavljamo, da vas bomo vključili v molitve iz svetih krajev, in vam želimo, da bi vsi doživeli Gospodovo veliko noč kot vir novega življenja.
Z bratskim pozdravom in blagoslovom.
V Republiki Sloveniji opravlja skrb za Sveto deželo: KOMISARIAT ZA SVETO DEŽELO, Tržaška 85, 1000 Ljubljana.
Darove lahko nakažete na naslov: »Sveta dežela 26«, TRR: [REDACTED]
Bratski pozdrav in blagoslov.
Fra Francesco Ielpo OFM
Kustos Svete dežele
Vir: Katoliška Cerkev

Veliki petek
2026-04-03
Veliki petek je dan Jezusovega trpljenja in smrti na križu.
Simbolika velikega petka predstavlja namero in razpoloženje, da se v odpovedi odpremo in postanemo bolj razpoložljivi za Božjo milost in spreobrnjenje srca.
Veliki petek je edini dan v cerkvenem letu, ko ni svete maše. Pri bogoslužju ob 15. uri, ko obhajamo spomin na Jezusovo smrt na križu, molimo križev pot.[1] Obredi velikega petka, so najstarejša in najbolj častitljiva dediščina starokrščanskega bogoslužja in pobožnosti.
Opravilo velikega petka ima tri dele. Sveto opravilo se začne v tišini s počastitvijo razgrnjenega oltarja, ki predstavlja Kristusa, oropanega človeškega dostojanstva, ki so mu vzeli vse in ki je na križu občutil zapuščenost. Ko glavni mašnik pred oltarjem na tla leže na obraz verniki pokleknejo in nekaj trenutkov tiho molijo. Zatem prisluhnejo Božji besedi.
Po berilih se posluša poročilo evangelista Janeza o Jezusovem trpljenju in smrti, ki je uničila človekovo smrt in odprla pot v poveličano življenje pri Očetu. Po križu so odprta vrata v nebo.
V prvem je opravilo Božje besede, med katerim beremo pasijon ali poročilo o Jezusovem trpljenju iz Janezovega evangelija[2] ter med drugim prosimo za sodobno družbo in njene voditelje, za drugače verujoče in neverujoče, za cerkvene potrebe kot tudi za odnose z judovsko skupnostjo. V drugem delu častimo križ v znamenje hvaležnosti in spoštovanja, v tretjem pa je obhajilni obred. Duhovnik že posvečene svete hostije, ki jih je prinesel iz ječe, kamor jih je odnesel na veliki četrtek, po koncu obreda odnese na novo mesto, tokrat v t. i. Božji grob.
Čeprav ima veliki petek noto žalovanja, ne smemo spregledati, da imata svoj smisel tudi veselje in upanje. Tudi na ta dan, tako kot na cvetno nedeljo, naj bi prevladovala misel na Kristusovo zmago. Na to nakazuje tudi rdeča mučeniška barva, ki jo uporabljamo pri bogoslužju in spominja na zmago, zaradi katere ima mučeništvo svoj pomen.
V Katoliški cerkvi na veliki petek velja strogi post.

[1] Ljudsko pobožnost križevega pota, ki je razdeljena na štirinajst postaj, molimo in premišljujemo posebej v postnem času. Po večini katoliških cerkva ali kapel so upodobitve postaj križevega pota sestavni del bogoslužnega prostora. Postaje križevega pota so prešle v notranji bogoslužni prostor iz prvotnih postavitev v naravnem okolju, kjer so (in še vedno) stale kot kapelice križevega pota. Molimo ga ob petkih na dan Jezusove smrti na križu, pri nas pa je navada, da ga verniki v velikem številu molijo tudi ob nedeljah, zlasti na romarskih krajih ali v podružničnih cerkvah, kjer v premišljevanju našega odrešenja hodijo od postaje do postaje in nosijo križ.
[2] Pot od Oljske gore do Kalvarije, prim. Jn 18,1–19,42.
Vir: Katoliška Cerkev

Velika sobota
2026-04-04
Velika sobota je dan celodnevnega čaščenja Jezusa v Božjem grobu, kamor je bil prenesen na veliki petek. Blagoslov velikonočnih jedil ima posebno simboliko.[1]
Praznovanje velike sobote se začne z obredi velikonočne vigilije (bdenja), ki nas s slovesnim bogoslužjem uvede v skrivnost Kristusovega vstajenja. Pri tem imajo poseben pomen blagoslov ognja, hvalnica velikonočni sveči, ki predstavlja vstalega Kristusa, in krstno bogoslužje oz. obnovitev krstnih obljub. Pri maši beremo več svetopisemskih besedil kakor običajno, ki predstavljajo odrešenjsko zgodovino. Velikonočni vigiliji zaradi bogate simbolike in bogoslužnega dogajanja pravimo tudi mati vseh vigilij. Škofje in duhovniki odraslim katehumenom podeljujejo zakramente uvajanja v krščanstvo, ki so krst, obhajilo in birma.
Ogenj
Na veliko soboto zgodaj zjutraj duhovniki blagoslavljajo velikonočni ogenj in vodo, s katerima verniki pokadijo in pokropijo domove. Ogenj použiva, ogreva, žge, prečiščuje …, zato je že od nekdaj veljal za posebej dragocenega. V Svetem pismu nastopa na več mestih: npr. Bog se Mojzesu prikaže v gorečem grmu na gori Sinaj (prim. 2 Mz 3,2); Izraelce je na poti skozi puščavo spremljal ognjeni steber, ki je bil znamenje Božje navzočnosti (prim. 2 Mz 13,21–22) ter drugod, kjer ima vlogo prečiščevanja.
V Stari zavezi se ogenj uporablja kot simbol razodevanja Boga. Simbolizira namreč Božjo nepristopnost in svetost.
Za kristjane je z ognjem najbolj izrazito povezan binkoštni dogodek. Petdeset dni po veliki noči se spominjamo prihoda Svetega Duha med apostole. Sveti Duh se je v šumu, ki je nastal ob bližajočem se viharju, spustil nad apostole v obliki plamenu podobnega jezika (prim. Apd 2,1–3).
Pri bogoslužju se ogenj uporablja pri slovesnih mašah v kadilnici z žarečim ogljem, na katerega se nalaga kadilo. Ob veliki noči se ogenj tudi blagoslavlja, saj simbolizira Kristusa, ki je luč sveta. Marsikje je navada, da bogoslužni sodelavci po obredu blagoslova ognja in vode, ki ga duhovnik opravi na veliko soboto zgodaj zjutraj, ogenj raznesejo po domovih vernikov. Ogenj, ki ga blagoslovimo tudi na začetku velikonočne vigilije, je znamenje zmage luči nad temo, topline nad mrazom, življenja nad smrtjo. Tako hiša, ki sprejme blagoslovljeni ogenj, sprejme luč, ki je Jezus Kristus.
Voda
Simbolika vode odkriva njen pomen v vsakdanjem življenju. Kakor si človek umaže telo, si lahko umaže tudi dušo, zato jo moramo po potrebi tudi očistiti. Voda je v različnih kulturah znamenje notranjega očiščevanja. Potopitev v vodo Gangesa za hindujce, v Nil za Egipčane ali v Jordan za Jude je imela in ima še vedno velik pomen za odpuščanje grehov in notranje očiščenje.
V številnih kulturah, tudi pri Izraelcih, je poznano obredno očiščevalno umivanje pred vstopom v tempelj ali na začetku molitve. Umivanje rok pred molitvijo in jedjo nima samo higienske vloge, ampak nakazuje tudi na notranje očiščenje. Voda, ki telesu omogoča preživetje, izraža najgloblja hrepenenja človeškega bitja: srečo, svobodo, ljubezen, resnico.[11] Vode, ki poplavijo in povzročajo razdejanja, lahko prinašajo tudi smrt. Ta dvojnost pomaga razumeti zakrament krsta, pri katerem je voda bistvena prvina in v katerem najdemo dva vidika: smrt greha in prerojenje za prejemanje milosti v novem življenju.
Spomin na krst je najbolj izrazit pri velikonočnem bdenju (vigiliji) na veliko soboto. Mašnik blagoslovi krstno vodo in če so pri bogoslužju navzoči katehumeni, jih ob tej priložnosti krsti.
Izhajajoč iz simboličnega pomena vode pri krstu razumemo tudi uporabo blagoslovljene vode, ki nas spominja na prvi zakrament. Mašnik včasih na začetku maše (npr. v postnem času) občestvo pokropi z vodo, ki jo je prej blagoslovil, s čimer nas spomni, da smo bili krščeni in pri krstu tudi očiščeni grehov. Ta obred je nadomestil starodavno navado Cerkve, ko so si verniki v cerkvenem preddverju pred evharističnim slavjem umili roke. Ta navada se je v določeni meri ohranila do danes, saj verniki ob vstopu v cerkev pomočijo roko v kropilnik z blagoslovljeno vodo ter se z njo pokrižajo.
Vodo uporabljamo tudi pri maši. Po tem ko ministrant duhovniku prinese kruh in vino, si ta umije roke. Nekdaj je bil za to praktični razlog, saj si je duhovnik z darovi, ki so jih iz narave prinašali verniki, umazal roke. Ta obred je opisan že v bogoslužnih besedilih sv. Hipolita Rimskega sredi 2. st. po Kristusu. Umivanje rok ima tudi simbolni pomen obrednega očiščevanja. Željo in prošnjo, da bi se Bogu bližali skesani in očiščeni, izraža tudi molitev, ki jo duhovnik tiho moli med umivanjem rok: »Izmij, Gospod, mojo krivdo in očisti me mojih grehov.« Duhovnik zlije nekaj kapljic vode tudi v kelih z vinom. To dejanje predstavlja združenje med vernikom (simbol vode) in Kristusom (simbol vina), kar nakazuje tiha duhovnikova molitev: »Po skrivnosti te vode in vina naj bomo deležni Božje narave Kristusa, ki je postal deležen naše človeške narave.« Voda in vino nas spominjata na Kristusovo smrt, ko sta iz njegove strani pritekli »kri in voda«.

[1] Blagoslov poteka na veliko soboto, navadno pri samostojnem bogoslužnem opravilu (npr. v kapelah, pri križih, kapelicah …), ali med češčenjem pri Božjem grobu. Blagoslov jedil je obred ljudske pobožnosti, namenjen zavedanju Božje dobrote do človeka, da bi ta lažje začutil Božjo bližino in navzočnost v vsakdanjem življenju. Velikonočna jedila v družini ustvarjajo Božje okolje in so podoba velikonočne večerje, ki jo je Jezus obhajal s svojimi učenci, ter mašne daritve – velikonočne gostije, na katero smo vsi povabljeni. Jedi, ki jih verniki prinašajo k blagoslovu (mednje sodijo kruh, meso, pirhi in hren), imajo posebno simboliko.
Vir: Katoliška Cerkev

Velika noč Gospodovega vstajenja
2026-04-05
Velika noč je najpomembnejši krščanski praznik, ker ta dan praznujemo največji čudež in temelj naše vere, ki je vstajenje Jezusa Kristusa od mrtvih. Letos bomo veliko noč obhajali 31. marca.[1]
Skrivnost Kristusovega vstajenja je stvaren dogodek, ki je imel zgodovinsko ugotovljene pojavnosti, kakor priča Nova zaveza. (KKC 639) Marija Magdalena in svete žene, ki so prišle dokončno mazilit Jezusovo telo (Prim. Mr 16,1; Lk 24,1), ki je bilo pokopano v naglici zaradi nastopa sobote na veliki petek zvečer, so se prve srečale z Vstalim. Tako so bile žene prve znanilke Kristusovega vstajenja za same apostole. (KKC 641)
Na začetku je bilo velikonočno izkustvo izkustvo srečanja: razkropljenim in prestrašenim učencem velikega petka se prikaže Jezus kot živ (prim. Apd 1,3). Grob, kraj smrti, z vstajenjem postane kraj upanja; ni več prostor, okrog katerega bi se zbirali, ampak kraj, na katerem se vse šele začenja.[2] Jezus Kristus nas je s svojim trpljenjem in smrtjo odrešil, kar pomeni, da greh in smrt nimata zadnje in dokončne besede v našem življenju, ampak nam je Jezus odprl pot v večno življenje. Odrešenje odpira možnost za uresničitev posameznikove osebne svobode, s pomočjo katere lahko človek v polnosti živi prejete talente ter dokazuje, da je življenje z Bogom močnejše od smrti.
Jezus je v svojem zemeljskem življenju večkrat napovedal svojo smrt in vstajenje od mrtvih,[3] ki bo pomenila osvoboditev od brezupnega položaja človeka v končnem zemeljskem življenju. Jezusova obuditev od mrtvih opredeli zgodovino sveta kot poslednjo zgodovino, ki skriva v sebi pričakovanje novega stvarstva. Kristus vstane in zavzame dejaven odnos do svoje zgodovine in zgodovine tistih, za katere se je daroval v smrt. Velikonočni dogodek je zmagoslavje svobode, milosti in ljubezni.[4]
Kristjani verujemo v Jezusovo vstajenje zaradi pričevanj oseb, ki se jim je Jezus prikazal po vstajenju in jim z očitnimi znamenji dokazal svojo istovetnost.[5] Dva učenca na poti v Emavs sta ga prepoznala po lomljenju kruha (prim. Lk 24,13–35).
Skrivnost vstajenja lahko razumemo samo v moči vere, ki je presežni Božji dar. Čeprav k razumevanju verske resnice pripomorejo številni materialni dokazi, je vera v Kristusovo vstajenje sad vzgoje in osebne duhovne poti. Po starodavni slovenski navadi po župnijah potekajo vstajenjske procesije z Najsvetejšim v različnih oblikah v jutranjih urah.
Aleluja
Velika noč je praznik veselja in upanja. Veselje kristjani izražamo z vzklikom aleluja, ki izhaja iz hebrejskih besed hallelu in Yah, kar pomeni: slavite Jahveja, to je Boga. Alelujo pojemo pred evangelijem, ki je veselo oznanilo. Aleluja je star bogoslužni vzklik v čast in hvalo Jahveju, ki se pogosto nahaja na začetku in na koncu psalmov.
Veselje ob veliki noči je težko izraziti z eno samo besedo, zato se beseda aleluja večkrat ponavlja kot refren. Pred največjim Jezusovim čudežem, vstajenjem od mrtvih, človeške besede ne zadoščajo. Petje aleluje je podobno vriskanju planinca v gorah, ki se na tak način veseli čudovitega sončnega vzhoda. Občutij srca ne izpove z besedami, ampak jih izrazi z vriskanjem. Podobno se zgodi kristjanu: ob pogledu na Sonce – Jezusa Kristusa, ki je vzšlo nad temo velikega petka, ne najde pravih besed. Ostane mu samo jecljajoča, začudena, vesela aleluja.
Staro ime za veliko noč je pasha, ki pomeni prehod v Božje mesto, na čigar ulicah se poje aleluja (prim. Tob 13,18). Pride ura, ko bo tudi v temine našega življenja posijalo neminljivo sonce in bomo peli večno alelujo.
Velikonočni ponedeljek
Na velikonočni ponedeljek želimo kristjani utrditi našo vero v vstalega Jezusa tako, da veselo novico o vstajenju delimo s prijatelji in se skupaj z njimi veselimo. Kakor sta učenca na poti v mesto Emavs razpravljala o Kristusovem vstajenju in ga prepoznala po lomljenju kruha, tako smo kristjani povabljeni, da živimo veliko noč v vsakdanjem življenju s spominjanjem na zmago življenja. Tradicionalno so obiski in voščila na ta dan dobra priložnost za oseben stik in sporočilo upanja.

[1] O krščanskem praznovanju velike noči v prvih desetletjih ni zgodovinskih podatkov. Kristjani iz judovstva so veliko noč obhajali s svojimi rojaki, vendar z novo vsebino – kot spomin na Jezusovo odrešilno trpljenje in vstajenje. Nicejski koncil (325) je uzakonil, da veliko noč praznujemo na nedeljo po prvi pomladanski polni luni, to pa je lahko od 22. marca do 25. aprila.
[2] Prim. C. Sorč, Troedini Bog, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina 2003, 124.
[3] Jezus prvič napove svojo smrt in vstajenje (prim. Mt 16,21–28; Mr 8,31–9,1 in Lk 9,22–27); Jezus drugič napove svojo smrt in vstajenje (prim. Mt 17,22–23; Mr 9,30–32 in Lk 9,43b–45); Jezus tretjič napove svojo smrt in vstajenje (prim. Mt 20,17–19; Mr 10,32–34 in Lk 18,31–34).
[4] Prim. C. Sorč, Troedini Bog, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina 2003, 127.
[5] Prim. odlomke o Jezusovem vstajanju in prikazovanjih: Mt 28,1–20; Mr 16,1–18, Lk 24,1–49 in Jn 20,1–21,25.
Vir: Katoliška Cerkev

Ribniški pasijon
2026-04-06 20:00 - 22:00
Lepo vabljeni na uprizoritev Ribniškega pasijona, ki bo v gradu v Ribnici (na Dolenjskem) na cvetno soboto, 28. marca, in na velikonočni ponedeljek, 6. aprila, obakrat ob 20. uri. V dramsko-glasbenem dogodku sodeluje 200 prostovoljcev, vse informacije pa najdete na spletni strani ribniskipasijon.si.

Gostovanje razstav o samostanu Studenice v Stični
2026-04-09 18:00 - 19:00
V Muzeju krščanstva na Slovenskem v Stični bodo v četrtek, 9. aprila 2026, ob 18. uri odprli gostujoči razstavi o zgodovini in obnovi samostana Studenice, ki bosta na ogled do 28. junija 2026.
V Muzeju krščanstva na Slovenskem v Stični bodo odprli gostovanje razstav Studenice – drobci iz zgodovine samostana in Studeniški samostan v luči obnovitvenih posegov. Razstavi so pripravili Nadškofijski arhiv Maribor, Zgodovinsko društvo dr. Jožeta Koropca Slovenska Bistrica, Slovensko konservatorsko društvo, Zavod za varstvo kulturne dediščine Slovenije, Občina Poljčane in Muzej krščanstva na Slovenskem.
Prva razstava na osmih panojih predstavlja zgodovino samostana v Studenicah ter njegov pomen za cerkveno, krajevno in umetnostno zgodovino. V samostanu so do njegove ukinitve v času jožefinskih reform leta 1782 živele dominikanke. Po ukinitvi je bil samostan podržavljen, kasneje pa je prešel v zasebne roke. Od leta 1885 do 1949 so v njem živele in delovale magdalenke, redovna skupnost iz Lubana na današnjem Poljskem. Samostan velja za enega najpomembnejših kulturnih spomenikov na Štajerskem.
Druga razstava na šestih panojih prikazuje obnovo studeniškega samostanskega kompleksa, ki se je začela v devetdesetih letih 20. stoletja. Obnovi obzidja so sledila arheološka izkopavanja na območju porušenega vzhodnega trakta, nato pa še obsežna statična sanacija preostanka kompleksa in ureditev fasad nekdanje upravne stavbe. V začetku 21. stoletja so se dela nepričakovano ustavila, po skoraj dvajsetih letih propadanja pa je celovita prenova znova stekla leta 2022.
Po odprtju bo sledil pogovorni večer, na katerem bodo avtorice razstav dodatno osvetlile pomen dominikanskega in pozneje magdalenskega samostana Studenice ter njegovo vlogo v zgodovini Štajerske in celotne Slovenije. Predstavile bodo tudi najnovejša odkritja, do katerih je stroka prišla ob prenovi tega izjemnega samostana, ki mu je grozila delna porušitev.
Avtorice razstav so mag. Lilijana Urlep iz Nadškofijskega arhiva Maribor, dr. Simona Kostanjšek Brglez iz Slovenskega konservatorskega društva, vodja projekta revitalizacije samostana Studenice, in Alenka Zupan, odgovorna konservatorka za samostan pri Zavodu za varstvo kulturne dediščine Slovenije.
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2026-04-10 18:00 - 20:00
V petek, 10. aprila, se bomo v baziliki Marije Pomagaj ob 18. uri zbrali pri molitvi rožnega venca,
ob 19. uri bo sledila sveta maša za bolnike z rakom, njihove sorodnike, prijatelje in zdravniško osebje.
Lepo vabljeni!

Mučenci med Slovenci - 25
2026-04-10 19:00 - 20:00
V petek, 10. aprila 2026, ob 19. uri bo pri frančiškanih na Tromostovju v Ljubljani darovana sveta maša za uspeh beatifikacije Božjega služabnika, bogoslovca Emila Keteja, ki je bil doma iz Dolenj v župniji Planina pri Ajdovščini in je bil umorjen v bližini Šempasa. Somaševanje bo vodil župnik župnije Šempas Joško Tomažič. Pel bo združeni pevski zbor župnij Šempas in Osek pod vodstvom Petra Ušaja ob orgelski spremljavi Anke Vovk.
To bo petindvajseta od tridesetih svetih maš, ki jih pripravlja pobuda Vseposvojitev in bodo darovane za slovenske mučence, žrtve komunističnega nasilja, ki so v postopku za beatifikacijo. Svetniške kandidate s pesmijo predstavlja Gregor Čušin. Bogoslužje bo mogoče spremljati tudi po GOLD TV in YouTube kanalu.
Vabljeni.
Vir: Katoliška Cerkev

Srečanje Žejni Besede
2026-04-10 19:00 - 20:30, 2026-05-08 19:00 - 20:30
Dogodek osebe Katoliška mladina

Župnija Ljubljana Štepanja vas

Smo mladi odrasli v Cerkvi z željo po medsebojnem povezovanju in skupni rasti v veri za poglobitev odnosa z Bogom in z drugimi.
Na srečanjih bomo skupaj molili in slavili Boga ter skupaj z gosti in predavatelji odpirali aktualne teme s katerimi se soočajo mladi odrasli v današnjem svetu. Omogočiti želimo mladim odraslim prostor za nadaljnjo rast v Besedi in skozi odnose usmerjati njihovo pot k Bogu.
Naša srečanja bodo potekala vsak drugi petek v mesecu.

Vir: FB profil Katoliške mladine

Večer +
2026-04-14 19:00 - 21:00, 2026-05-12 19:00 - 21:00
Bog v središču. Slavljenje. Molitev v tišini. Spoved. Življenjske zgodbe. Priložnost za vsakega, da se umiri, okrepi, prejme upanje, najde svoje mesto v svetu.
Večere pripravljata Katoliška mladina in Svetnikova skupnost slavilcev – Sveti.
KDAJ: 7. oktober 2025, ob 19.00
KRAJ: Antonov dom na Viču
ZA KOGA: večeri so odprti za vse starosti

Sezona 2025/26

11. november ob 19.00
9. december ob 19.00
13. januar ob 19.00
10. februar ob 19.00
10. marec ob 19.00
14. april ob 19.00
12. maj ob 19.00
2. junij ob 20.00

Vsi Večeri Plus+ bodo potekali v Antonovem domu na Viču.
Vir: Katoliška Cerkev

Teden molitve za nove duhovne poklice
2026-04-19 - 2026-04-26
Nedelja dobrega pastirja in teden molitve za duhovne poklice od 19. do 26. aprila 2026. Geslo tedna je: Odprite vrata Kristusu (Janez Pavel II.).
Sveti papež Janez Pavel II. je 17. maja 1996 prvič stopil na naša tla in s tem blagoslovil in počastil našo državo in našo zgodovino. Od tega je minilo 30 let. Ob nastopu papeške službe je izrekel besede, ki so večne za vse čase: »Ne bojte se! Odprite, na stežaj odprite vrata Kristusu!« Zato je na ta spomin izbrano tudi geslo tedna molitve za duhovne poklice: Odprite vrata Kristusu.
S svojim pričevanjem vere, ljubezni in apostolskega poguma je sveti papež Janez Pavel II. pomagal kristjanom vsega sveta, da jih ne bi bilo strah imenovati se kristjani, pripadati Cerkvi, govoriti o evangeliju. Z eno besedo: pomagal nam je, da se ne bi bali resnice, ker resnica zagotavlja svobodo! Njegovo sporočilo je bilo: človek je pot Cerkve in Kristus je pot človeka … Na izreden način je udejanjil in pokazal poklicanost vsakega, ki je v duhovnem poklicu: da postaja eno z Jezusom in priča Gospoda samega. Odprite vrata Kristusu, ta klic je namenjen nam. Naše življenje je sestavljeno iz konkretne ljubezni, to je iz služenja in razpoložljivosti. Kdor je izbral, da bo vse svoje življenje oblikoval po Jezusu, ne izbira več sam krajev, ampak gre, kamor je poslan. Vsak od nas v srcu hrani zgodovino svoje poklicanosti, glas ljubezni, ki je pritegnil in preoblikoval naše življenje, nas privedel do tega, da smo na njegovo Besedo pustili vse in mu sledili.
V tem tednu molitve za duhovne poklice s hvaležnostjo poživimo spomin na njegov klic. Poživimo molitev za duhovne poklice. Sledimo klicu: Odprite vrata Kristusu! Gospod kliče in vstopa v naša srca. Potrudimo se in bodimo pričevalci Ljubezni. K temu naj pripomore tudi gradivo, ki je pripravljeno za ta teden. Za vsak dan je pripravljen uvod v sveto mašo, kratek nagovor, prošnje in kratka molitev po obhajilu papeža Janeza Pavla II. za duhovne poklice. V knjižici je priložena tudi kateheza za mlade, ki jo je pripravil Slovenski katehetski urad, in rožni venec za duhovne poklice z uvodi v posamezne skrivnosti rožnega venca.
Gradivo lahko dobite tudi na spletni strani CDP: cdp.nadskofija-maribor.si
Nikar ne pozabimo: samo če odpremo vrata svojega srca Kristusu, bo k nam prišla izredna moč Boga in nam dala polnost in prepričan sem – tudi nove duhovne poklice!
Ervin Mozetič,
član Urada za pastoralo poklicanosti
in duhovne poklice pri SŠK

100 ur molitve za nove duhovne poklice
2026-04-20 12:00 - 2026-04-24 16:00
V tednu pred svetovnim dnem molitve za nove duhovne poklice (nedelja dobrega pastirja) vas vabim, da sledimo Jezusovemu vabilu k neprestani molitvi za »delavce na Gospodovi žetvi« (prim. Mt 9,38). Papež Leon XIV. je pred kratkim spodbudil: »Dvignimo svojo ponižno molitev h Gospodu, da bi potihnil hrup bomb, da bi orožje utihnilo in da bi se odprl prostor dialoga, v katerem bi se lahko slišal glas ljudstev.« Moliti za mir na svetu pomeni moliti za mir v ljudeh, za rodovitno svobodo, ki pomaga odpirati se Bogu, slišati njegov glas in izpolniti njegovo voljo. Tako v konfliktih kot tudi pri odločitvah za poslanstvo. Kako dragocena je v stiski in trenutkih premišljevanja in odločanja molitvena podpora Cerkve. Pomagajmo mnogim našim mladim in starejšim, ki jih Gospod posebej nagovarja, njihovim družinam in okoljem z nenehno in srčno molitvijo. Hvala za vaše sodelovanje.
Ponedeljek, 20. april
12.00 Loški Potok
13.00 Lučine
14.00 Mavčiče
15.00 Mekinje
16.00 Mengeš
17.00 Moravče, Peče
18.00 Naklo
19.00 Nevlje
20.00 Notranje Gorice
21.00 Pirniče
22.00 Planina pri Rakeku, Rovte
23.00 Podbrezje
Torek, 21. april
0.00 Podlipa
1.00 Polhov Gradec
2.00 Poljane nad Škofjo Loko
3.00 Begunje na Gorenjskem, Preddvor
4.00 Begunje pri Cerknici, Predoslje
5.00 Besnica, Preserje
6.00 Bevke, Preska
7.00 Blagovica, Radeče
8.00 Bled, Radomlje
9.00 frančiškanke Brezmadežnega spočetja (FBS)
10.00 usmiljenke (HKL)
11.00 Bloke, Radovljica
12.00 Bohinjska Bela, Zasip, Rakek
13.00 Bohinjska Bistrica, Rakitna
14.00 Bolniška župnija, Reteče
15.00 Borovnica, Ribnica
16.00 Brdo, Krašnja, Češnjice
17.00 Brezje – bazilika, Mošnje
18.00 Breznica, Selca
19.00 Brezovica, Smlednik
20.00 Cerklje na Gorenjskem, Sodražica
21.00 Cerknica, Sora
22.00 Dob, Sorica, Davča
23.00 Dobrepolje – Videm, Sostro, Zavod sv. Stanislava
Sreda, 22. april
0.00 Dobrova, Srednja vas v Bohinju
1.00 Dol pri Ljubljani, Stara Loka
2.00 Dolenja vas, Stari trg pri Ložu
3.00 Dolnji Logatec, Stična, cistercijani
4.00 Domžale, Stranje
5.00 Dovje, Struge
6.00 Gorje, Sv. Duh pri Škofji Loki
7.00 Gornji Logatec, Sv. Gregor
8.00 Grahovo, Sv. Helena – Dolsko
9.00 hčere Marije Pomočnice (FMA)
10.00 frančiškanke Marijine misijonarke (FMM)
11.00 Grosuplje, Sv. Jakob ob Savi
12.00 Homec, Svibno
13.00 Horjul, Šenčur
14.00 Ig, Šentjošt nad Horjulom
15.00 Ihan, Šentvid pri Stični
16.00 Ivančna Gorica, Škocjan pri Turjaku
17.00 Izlake, Škofja Loka
18.00 Jarše, Škofljica
19.00 Javorje nad Škofjo Loko, Šmarca – Duplica
20.00 Jesenice, Šmarje – Sap
21.00 Kamnik, Šmartno pod Šmarno goro
22.00 Kisovec, Šmartno pri Litiji, gimnazija Želimlje
23.00 Kokrica, Šmartno v Tuhinju
Četrtek, 23. april
0.00 Komenda, Št. Jurij pri Grosupljem
1.00 Kopanj, Štanga
2.00 Koprivnik v Bohinju, Tomišelj
3.00 Koroška Bela, Trata – Gorenja vas
4.00 Kovor, Trstenik
5.00 Kranj, Trzin
6.00 Kranj – Drulovka/Breg, Tržič
7.00 Kranjska Gora, Rateče, Tržič – Bistrica
8.00 Kresnice, Vače
9.00 karmeličanke (OCD)
10.00 klarise (OSC)
11.00 Križe, Velesovo
12.00 Lesce, Velike Lašče
13.00 Litija, Vir
14.00 Ljubljana – Bežigrad, Višnja Gora
15.00 Ljubljana – Črnuče, Vodice
16.00 Ljubljana – Dravlje, jezuiti (DJ)
17.00 Ljubljana – Ježica, Vrhpolje
18.00 Ljubljana – Kašelj/Zalog, Zagorje ob Savi
19.00 Ljubljana – Kodeljevo, Zgornji Tuhinj
20.00 Ljubljana – Koseze, šolske sestre de Notre Dame (ND)
21.00 Ljubljana – Marijino oznanjenje, Železniki
22.00 Ljubljana – Moste, Želimlje
23.00 Ljubljana – Podutik, Žiri
Petek, 24. april
0.00 Ljubljana – Polje, Vrhnika
1.00 Ljubljana – Rakovnik, salezijanci (SDB)
2.00 Ljubljana – Rudnik, Žalna
3.00 Ljubljana – Stožice, šolske sestre sv. Frančiška Kristusa Kralja (ŠSFKK)
4.00 Ljubljana – Sv. Jakob, uršulinke (OSU)
5.00 Stolna župnija, kapitelj
6.00 Ljubljana – Sv. Peter, lazaristi (CM)
7.00 Ljubljana – Šentvid, škofija
8.00 Ljubljana – Šiška
9.00 Marijine sestre (MS)
10.00 Misijonarke ljubezni (MC), sestre sv. Križa (SSK)
11.00 Ljubljana – Štepanja vas, kapucini (OFMCap)
12.00 Ljubljana – Trnovo
13.00 Ljubljana – Vič, frančiškani (OFM)
14.00 Ljubno, Škofja Loka – Suha
15.00 Lom, semenišče
Jure Ferlež,
voditelj Komisije za poklicanost
in nove duhovne poklice

Biblična šola Evangelii gaudium 2025/2026
2026-04-23 17:00 - 18:30
Papež Frančišek v apostolski spodbudi Evangelii gaudium – Veselje evangelija predstavi Sveto pismo kot temeljni vir prenove osebnega življenja vernika in življenja vse Cerkve ter spodbuja k njenemu vsakodnevnemu branju. Biblična šola Evangelii gaudium želi biti odgovor na spodbude papeža Frančiška, da bi ponovno odkrili Sveto pismo kot knjigo življenja, kot živo Besedo, ki je namenjena nam in lahko spreminja naše življenje.
Novo študijsko leto (2025/2026) bomo posvetili modrostnim besedilom.
V Biblični šoli bomo enkrat mesečno predstavili izbrane odlomke modrostnih besedil, med katere sodijo knjige iz Stare zaveze: Job, Pregovori, Pridigar (Kohelet), Sirahova knjiga, Knjiga modrosti, Psalmi in Visoka pesem.
Vsako srečanje bo obsegalo predstavitev izbranega modrostnega odlomka, zgodovinski in literarni okvir, razlago ter poglobljeno razpravo.
Uvodno besedo bo imel celjski škof msgr. dr. Maksimilijan Matjaž, predavala pa bosta dr. s. Snežna Večko in dr. Samo Skralovnik ter drugi gostujoči predavatelji.
Predavanja bodo potekala po ZOOM vsak 4. četrtek (zaradi praznikov kdaj 3. četrtek) v mesecu od 17:00 do 18:30.
V letu 2025 bodo predavanja potekala ob naslednjih terminih:

23. oktobra,
27. novembra in
18. decembra.

V letu 2026 bodo predavanja:

22. januarja,
26. februarja,
26. marca,
23. aprila,
28. maja ter
25. junija (živo).

Prijave na: info@biblicnogibanje.si
V spletno predavalnico lahko vstopite preko spletne povezave.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Marko, evangelist
2026-04-25
Sv. Marko, apostol in pisec drugega evangelija goduje 25. aprila.
Po izročilu naj bi bil učenec apostola Petra, najverjetneje tudi njegov prevajalec. Rodil naj bi se v Palestini l. 20 po Kr., umrl pa naj bi v drugi polovici I. stoletja.
Marko je bil doma iz ugledne jeruzalemske družine, njegova mati naj bi bila lastnica hiše, v kateri se je po Gospodovem vnebohodu zbirala prva krščanska občina. Iz tega se da sklepati, da je bila v Markovi hiši obednica, kjer je Jezus na veliki četrtek obhajal zadnjo večerjo. Po svojem bratrancu Barnabu (prim. Kol 4,10) se je Marko leta 44 po Kr. seznanil z apostolom Pavlom.
Po mučeniški smrti apostola Pavla je Marko postal samostojen. Z govorjeno in pisano besedo je oznanjal, kar je slišal. Umrl je mučeniške smrti, po pričevanju Evzebija iz Cezareje najverjetneje v Aleksandriji, od koder so njegove relikvije kasneje prenesli v Benetke in njemu v čast v 11. stoletju tam zgradili veličastno baziliko. Legenda trdi, da naj bi apostol Marko med delovanjem v Ogleju, tedanji metropoli severnega Jadrana, imenoval prvega škofa sv. Mohorja. Iz Benetk in Ogleja se je njegovo češčenje razširilo tudi v naše kraje.
Vsak od štirih evangelistov ima svoj simbol, s katerim ga upodabljajo. Markov simbol je lev, motiv pa se navezuje na zapis iz knjige Razodetja (prim. Raz 4,7), ki govori o štirih živih bitjih, ki Bogu dan in noč pojejo slavo. Leva (zver) povezujejo z Markom, ker se njegova pripoved začne z delovanjem Janeza Krstnika v puščavi (prim. Mr 1,13).
Markov evangelij
Marko velja za utemeljitelja knjižne vrste, imenovane evangelij. Zapisovanje pripovedi o Jezusu Kristusu zavestno vključi v katehetsko izročilo, saj želi bralca pripeljati do kontemplacije križanega Boga, ki je ljubezen. To je evangelij, kar pomeni dobra novica, ki odstrani vse podobe Boga, ki si jih človek od nekdaj izmišlja ali se jim odreka.
Struktura evangelija
Markov evangelij je sestavljen sorazmerno preprosto. Razlagalci se strinjajo, da v njem lahko ločimo uvod (Mr 1,2–13), ki nas seznanja z evangeljskim sporočilom; prvim delom, ki obsega Jezusovo delovanje v Galileji in se konča s Petrovo izpovedjo (Mr 1,14–8,32); drugim delom (Mr 8,33–10,52), ki sega do Jezusovega vhoda v Jeruzalem. Tretji del (Mr 11,1–16,20) pa vsebuje Jezusovo delovanje v Jeruzalemu ter njegovo trpljenje, smrt in vstajenje. Prehodne vrstice niso ostre ločnice, ampak označujejo položen prehod, ki vsebuje več vrstic.
Besedilo je delno povzeto iz naslednjih virov: Svetnik za vsak dan Silvestra Čuka, Evangelij po Marku Jožeta Plevnika ter Zapomni si in pripoveduj evangelij Silvana Faustija.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Katarina Sienska, sozavetnica Evrope
2026-04-29
Sv. Katarina Sienska, cerkvena učiteljica, mistikinja in sozavetnica Evrope goduje 29. aprila.
Rodila se je leta 1347 kot predzadnja od petindvajsetih otrok barvarja kož Jakoba Benincasa iz mesta Siena. Ljubka in živahna deklica je že z dvanajstimi leti prišla v spor z domačimi, zlasti z materjo, ki je hotela, da si poišče moža in se ni mogla sprijazniti s Katarinino namero, da se posveti Bogu. Temu prigovarjanju je Katarina napravila konec tako, da si je ostrigla lase in s tem pokazala svojo trdno odločitev, da se za vedno daruje Bogu. Oče je bil njen zaveznik in tako je s šestnajstimi leti mogla vstopiti v tretji red sv. Dominika. Dominikanske tretjerednice niso bile redovnice, ki bi živele v samostanu, temveč pobožne žene, ki so se ravnale po določenih pravilih in so živele med svetom. Posvečale so se molitvi in dobrodelnosti. Nosile so tudi posebno obleko, da so se razločevale od drugih žena.
Nekaj časa je bila Katarina usmerjena zgolj na molitev in premišljevanje. Ko ji je bilo kakih dvajset let, se ji je v videnju prikazal Jezus, se z njo skrivnostno zaročil in ji napovedal, da ji bo v Cerkvi zaupana posebna naloga. Od takrat naprej se je odlikovala tudi v dejavni ljubezni. Njena skrb za druge je pritegnila pozornost Siencev. Nekaj se jih je povezalo v nekakšno skupino učencev, v kateri so bili pripadniki različnih družbenih slojev: sodniki, poslanci, slikarji, pesniki, rokodelci, redovniki in redovnice. Tako je Katarina dejavno sodelovala v dogajanjih svojega mesta in Cerkve svojega časa. Tista njena posebna naloga, o kateri ji je bil govoril Jezus, je bila, da je pomagala prepričati papeža Gregorja XI., naj se vrne iz francoskega Avignona v Rim. Leta 1376 je to res storil: ko se je papež vračal v Petrovo mesto, se je Katarina ponižno umaknila v rodno Sieno, potem ko je svojo nalogo izpolnila.

Vloga ženske v Katoliški cerkvi v Sloveniji

Pozneje si je še veliko prizadevala, da bi prinesla mir v Cerkev in v srca ljudi. Njena številna pisma (ohranilo se jih je 380) pričajo o njeni dejavnosti za Cerkev in o njeni veliki ljubezni do Jezusa; dragocena so tudi zato, ker nam omogočajo vpogled v tisto mučno obdobje zgodovine Cerkve, ko je ta žena povzdignila svoj glas. Lik Katarine Sienske je eden tistih svetlih vzorov žena, ki jih je Cerkvi in svetu poklonilo 14. stoletje. Izčrpana od naporov svojega kratkega, a napetega življenja, použita od tistega, kar je sama imenovala ‘sladke telesne muke’, je Katarina komaj triintridesetletna umrla v Rimu 29. aprila 1380.
Za svetnico jo je razglasil papež Pij II. leta 1461, papež Pij XII. jo je leta 1939 postavil za zavetnico Italije, papež Pavel VI. pa ji je leta 1970 podelil naslov cerkvene učiteljice in sicer zaradi njenega znamenitega in obsežnega spisa Knjiga božjega nauka. Papež Janez Pavel II. jo je leta 1999 razglasil za sozavetnico Evrope skupaj s sv. Edith Stein/Terezijo Benedikta od Križa in sv. Brigito Švedsko.
Vir: Revija Ognjišče in Katoliška Cerkev

Sv. Jožef Delavec, praznik
2026-05-01
V Katoliški Cerkvi 1. maja obhajamo god sv. Jožefa delavca, moža Device Marije in Jezusovega krušnega očeta.
Sv. Jožef je bil po svetopisemskem izročilu mizar, zato velja za zgled človeka, ki si je z delom služil kruh, vzdrževal družino ter skrbel za vzgojo in rast Jezusa Kristusa.
Vsebina godovnega dneva izhaja tudi iz zgodovinskih okoliščin delavskega vprašanja. Papež Leon XIII. (1878–1903) je leta 1891 objavil okrožnico Rerum novarum (Nove stvari), s katero je podprl delavsko vprašanje ter spregovoril o industrijskih delavcih, sindikatih in poštenih plačah. Okrožnica je postala temeljno besedilo sodobnega družbenega nauka Cerkve, saj je človekovo delo prvič obravnavala s krščanskega vidika, pri čemer je izhajala iz svetopisemskega izročila. Obsežno je spregovorila o položaju delavcev, ki so bili v tistem času socialno nezaščiteni, njihov status pa ni imel pravnega okvira. Okrožnice cerkvenega učiteljstva pomagajo vzpostavljati pravičen družbeni red in vrednotiti obstoječo družbeno ureditev.
Navedene teme so v Cerkvi na Slovenskem in tudi širše aktualne tudi dandanes – tako zaradi svetovne finančno gospodarske krize kot tudi zaradi pastoralnega leta socialne pravičnosti oz. družbenega nauka Cerkve, ki od septembra 2011 do septembra 2012 potekal pod geslom Pravičnost v ljubezni.
Zgodovina dela se za kristjane in Jude začne s stvarjenjem sveta. Stara zaveza predstavlja Boga kot delavca, ki oblikuje, postavlja in ureja svet (prim. npr. 1 Mz 1,1–2,4). Jezus si je pred začetkom javnega delovanja služil kruh z delom, verjetno kot obrtnik mizar, s čimer je človekovemu delu dal poseben pomen. Delo ni le ena izmed človekovih dejavnosti, ampak je povezano tudi z družbenimi in političnimi vprašanji. Delo mora biti cenjeno in spoštovano, ker človeku omogoča dostojanstven način življenja in zagotavlja materialne pogoje za preživetje.
Lik sv. Jožefa je zgled tako za delavce kot delodajalce. Slednji so zavezani k zagotavljanju poštene plače, ki omogoča dostojno življenje. Višina plače mora ustrezati življenjskim potrebam in razmeram, v katerih delavci živijo. Vsi subjekti civilne družbe si morajo prizadevati za urejeno razmerje med delom in kapitalom ter z dialogom urejati delavska vprašanja, neomejeno konkurenco ekonomske moči in varovanje osebne lastnine, ki je namenjena družbeni funkciji.
Vir: Katoliška Cerkev

Sveta maša za potrebe vzgoje
2026-05-11 19:00 - 20:00
V ponedeljek, 11. maja 2026, ob 19.00 bo v kapeli sv. Maksimilijana Kolbeja v minoritskem samostanu v Ljubljani sveta maša za potrebe vzgoje, ki jo bo daroval p. Milan Kos.
Društvo katoliških pedagogov Slovenije vabi k sveti maši za potrebe vzgoje. Bogoslužje bo v kapeli sv. Maksimilijana Kolbeja v minoritskem samostanu na naslovu Trubarjeva 80 v Ljubljani.
Sveto mašo bo v ponedeljek, 11. maja 2026, ob 19.00 daroval p. Milan Kos, minoritski provincial.

Vir: Katoliška Cerkev

Sakralni abonma 8: Marijine pesmi iz 13. stoletja
2026-05-13 19:30 - 21:00
13. maja ob 19:30 bo v Uršulinski cerkvi Svete Trojice v Ljubljani osmi koncert Sakralnega abonmaja, na katerem bomo prisluhnili glasbi iz srednjeveške glasbene zbirke Cantigas de Santa Maria.
V njej je zbranih več kot 400 pesmi, ki opisujejo čudeže in poveličujejo kreposti Jezusove matere Marije. Melodije je v 13. stoletju v Španiji dal zapisati kralj Alfonz X. “Modri”. Na njegovem dvoru so v sožitju sobivale tri velike religije: krščanstvo, judovstvo in islam, kar se odraža tudi tudi v glasbi. Melodije v slogu gregorijanskega korala se prepletajo z judovsko in arabsko glasbeno tradicijo, opazni pa so tudi vplivi francoskih trubadurjev ter evropskih ljudskih izročil.
Marijine pesmi bo poustvaril ansambel za zgordnjo glasbo AUDITE! v zasedbi:
Federica Lo Pinto, vokal, tolkala
Tilen Udovič, vokal, viela, rebek, mandora
Janez Jocif, strunska lajna, dude, piščali, portativ, oprekel, fujara.

PROGRAM:
ALFONSO X. “El Sabio”, CANTIGAS DE SANTA MARIA, Španija, 13. stoletje
SANTA MARIA VALED (CSM 279)
OFFONDO DO MAR (CSM 333)
SANTA MARIA AMAR (CSM 7)
POIS QUE DOS REIS (CSM 2)
A MADRE DE JHESU CHRISTO (CSM 302)
ROSA DAS ROSAS (CSM 10)
A VIRGEN SANTA MARIA (CSM 8)
EN TODO TEMPO (CSM 111)
QUEN A OMAGEN DE VIRGEN (CSM 353)
COMO PODEN (CSM 166)
Ena največjih glasbenih zbirk evropskega srednjega veka nosi ime »Cantigas de Santa Maria«. V 13. stoletju jo je v Španiji dal zapisati tedanji kralj Kastilije in Leona Alfonso X. El Sabio – Modri. V njej je zbrano preko 400 pesmi posvečenih Jezusovi materi Mariji. Ker so na Alfonsovem dvoru nekaj desetletij v sožitju bivale tri največje svetovne religije: krščanstvo, judovstvo in islam, tudi v pesmih čutimo glasbene vplive celotnega tedanji Evropi poznanega sveta. Gregorijanski koral se prepleta z arabsko glasbeno tradicijo, opazni so vplivi francoskih trubadurjev in različnih evropskih ljudskih izročil. Sodobnim glasbenikom zato kodeks nudi neizčrpne možnosti za navdih in zvočna raziskovanja ter potovanja.

Ansambel za zgodnjo glasbo AUDITE! je nastal maja 2025 po zamisli slovenskega glasbenika, raziskovalca in multiinstrumentalista Janeza Jocífa, ki je projekt oblikoval skupaj s pevko in skladateljico Federico Lo Pinto terbaritonistom in violistom Tilnom Udovičem.
Že od začetka jih povezuje vizija ansambla, ki združuje glas in stare instrumente ter prepleta srednjeveške, renesančne insodobne zvočne svetove v živ in oseben glasbeni izraz.
Audite! raziskuje dialog med vokalnimi in instrumentalnimi barvami, išče ravnovesje med zgodovinsko raziskavo inustvarjalno svobodo ter posebno pozornost namenja poetični in duhovni dimenziji glasbe.
Tilen Udovič združuje petje z igranjem na tolkala in strunska glasbila. Federica Lo Pinto je glavni vokal ansambla ter igra na izbrane tolkalske instrumente. Janez Jocif pa igra naštevilna zgodovinska glasbila – med drugim na strunsko lajno, portativ, piščali, oprekelj in dude – ter opravljavlogo umetniškega vodje skupine.
Ansambel občasno sodeluje z gostujočimi glasbeniki, izbranimi glede na programski in umetniški kontekst.

Janez Jocif je študiral arheologijo na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Glasbeno se je izobraževal na teoretskem oddelku Srednje glasbene šole in na oddelku za zborovodstvo Pedagoške akademije v Ljubljani. Kot zborovodja je sodeloval s številnimi vokalnimi zasedbami. Posveča se preučevanju izvajalske prakse stare glasbe predvsem v povezavi z upodobitvami glasbenih instrumentov na slovenskih gotskih freskah. Je vodja ansamblov za staro glasbo Capella Carniola in Audite! ter član mednarodnega ansambla Canso.
Federica Lo Pinto je pevka in izjemno uspešna skladateljica, ki ustvarja na stičišču eksperimentalne in klasične glasbe. Študirala je kompozicijo in glasbeno teorijo na Akademiji za glasbo v Ljubljani, kjer končuje magistrski študij pod mentorstvom Uroša Rojka. Kot pevka sodeluje v številnih zasedbah: je altistka Zbora Slovenske filharmonije, mezzosopranistka v Vokalni skupini Gallina, sopranistka mešanega zbora Vikra (dir. Petra Grassi) ter članica mednarodnega ansambla Utopija & Realnost. Je tudi članica novega ansambla Audite!, v katerem nastopa kot pevka in instrumentalistka. Poleg tega je članica umetniškega odbora USCI Irst.
Tilen Udovič je solistično pevsko izobraževanje začel pod mentorstvom Edite Garčević Koželj. Diplomiral je na Akademiji za glasbo v Ljubljani in študij nadaljuje na magistrski stopnji v razredu Matjaža Robavsa. Je prejemnik zlatega in srebrnega priznanja na državnem tekmovanju TEMSIG (2019, 2022) ter tretje nagrade na Tekmovanju v interpretaciji samospevov v Novem mestu (2022). V Ljubljanski Operi je debitiral leta 2019 z vlogo Bertranda v operi Devica Orleanska (Čajkovski), leta 2024 pa je tam uprizoril vlogi Simona ter Amantia di Nicolaa v operi Gianni Schicchi (Puccini). Kot solist in zborist nastopa s priznanimi slovenskimi zbori. Izpopolnjeval se je v interpretaciji samospeva, lani pa je z odliko končal magistrski študij viole pod mentorstvom Emila Cantorja na Akademiji za glasbo v Ljubljani.
Več na: KD Schellenburg
Vir: Katoliška Cerkev

Gospodov vnebohod, slovesni praznik
2026-05-14
V Katoliški Cerkvi v četrtek, 14. maja 2026, obhajamo slovesni praznik Gospodovega vnebohoda, ko je od mrtvih vstali Kristus dopolnil zemeljsko delovanje in odšel v nebo.
Gospodov vnebohod je poleg velike noči in binkošti eden izmed najpomembnejših krščanskih praznikov, ki so ga zanesljivo obhajali že ob koncu 4. stoletja.
Praznik obhajamo štirideset dni po veliki noči, saj se je Jezus po svetopisemskem izročilu po vstajenju štirideset dni prikazoval učencem in izbranim pričam, preden je odšel v nebo (prim. Mr 16,19–20; Lk 24,50–53 in Apd 1,9–11).[1]
Praznik želi poudariti pomen Kristusove bližine z Bogom Očetom in Svetim Duhom. Jezus, ki je z dušo in telesom odšel v nebesa, ostaja med nami prisoten na več načinov. Kot je zapisano v Konstituciji o svetem bogoslužju drugega vatikanskega cerkvenega zbora (1962–1965), je Kristus navzoč tedaj, ko skupnost verujočih (Cerkev) moli ali poje, v Božji besedi, zapisani v Svetem pismu, v duhovnikovi osebi, ko deluje v Jezusovem imenu, v zakramentih ter na posebej očiten in izrazit način v zakramentu evharistije, ki predstavlja trajno Kristusovo navzočnost.[2]
Pomen Kristusovega vstajenja in trajne navzočnosti med ljudmi je temelj, na katerem sloni nauk Cerkve in iz katerega izhaja tudi njeno verovanje. Cerkev po Kristusovem naročilu od zadnje večerje dalje (prim. Mt 26,26–30) ponavlja besede posvetitve kruha in vina v Kristusovo telo in kri.

[1] Vzdignil se je pred njihovimi očmi in oblak ga je zastrl njihovim pogledom. Ko so po njegovem odhodu strmeli v nebo, glej, sta stala pri njih dva moža v belih oblačilih, ki sta rekla: »Možje Galilejci, kaj stojite in gledate v nebo? Ta Jezus, ki je bil vzet od vas v nebo, bo prišel prav tako, kakor ste ga videli iti v nebo« (Apd 1,6–11).
[2] Prim. Konstitucija o svetem bogoslužju (B 7).
Vir: Katoliška Cerkev

Monokomedija Moj sinko Jezus v Naklem
2026-05-14 20:00 - 21:30
V Župnijskem domu Janeza Filipča v Naklem bo v četrtek, 14. maja, ob 20.00 uprizorjena monokomedija Moj sinko Jezus.
Monokomedija Moj sinko Jezus je predstava, ki skozi humor in bolečino razkriva človeško plat zgodbe o Jezusu. Besedilo je napisal John Dowie, v ospredje pa postavlja svetega Jožefa, ki prvič spregovori kot oče, kot mož ter kot človek dvoma in poguma.
Predstava nežno, a tudi neposredno spominja, da je Bog ustvaril človeka, človek pa težave – in humor zato, da preživi oboje. Večer nagovarja vernike, iskalce in vse, ki jih pritegne iskrena pripoved.
Predstava bo v četrtek, 14. maja, ob 20.00 v Župnijskem domu Janeza Filipča, Kranjska cesta 1, Naklo. Več informacij in vstopnice so na voljo na spletni strani sng-kr.com.

Vir: Katoliška Cerkev

Srečanje v spomin na 30. obletnico obiska svetega papeža Janeza Pavla II. v Sloveniji
2026-05-15 16:00 - 20:00
Družina vabi na srečanje ob 30. obletnici zgodovinskega obiska svetega papeža Janeza Pavla II. v Sloveniji. Srečanje bo v petek, 15. maja, med 16. in 20. uro v Galeriji Družina v Ljubljani (Krekov trg 1). Obiskovalci se bodo skozi pogovore z gosti, ki so se s papežem srečali osebno, spomnili dni, ki so blagoslovili mlado slovensko državo, in si ogledali razstavo fotografij in plakatov, ki obujajo spomin na te dogodke.
Program srečanja
Skozi popoldne se bodo v pogovorih zvrstili trije gostje, ki so bili neposredno povezani s papeževim obiskom:

16.00 – dr. Janez Gril in Andrej Šter, člana pripravljalnega odbora
17.00 – kardinal dr. Franc Rode, ki je papeža spremljal na poti iz Vatikana in nazaj
18.00 – Franci Petrič, takratni odgovorni urednik Družine ter ceremonier srečanja v ljubljanski stolnici in maše v Stožicah

Med gosti bo tudi predstavnik vinarske družine Vrecl, ki bo predstavil mašno vino, pridelano za papežev obisk. Vino, ki ga družina prideluje še danes, že tretja generacija, krasi posebna etiketa, povezana z Družino.
Spomin, ki povezuje
Obisk svetega papeža Janeza Pavla II. pred 30 leti je močno zaznamoval našo, takrat komaj pet let staro državo. V času priprav in tudi po obisku samem so se porodile številne pobude – od novih vrat ljubljanske stolnice in posebnih stolov do papeževega portreta, ki je postal osnova za poštno znamko, ter etiket za mašno vino. Družina je takrat v sodelovanju s Slovensko škofovsko konferenco ustanovila tudi Tiskovni urad, svoja vrata pa je odprla Galerija Družina.
Vabilo
Vir: Katoliška Cerkev

Slovesnost ob 30. obletnici delovanja Društva prijateljev Svete dežele
2026-05-16 10:00 - 12:30
Letos častitljivi jubilej, 30-letnico delovanja, praznuje Društvo prijateljev Svete dežele, ki ga vodi frančiškan, p. Peter Lavrih. Jubilej bodo obeležili s slovesno sveto mašo, ki jo bo pri Mariji Pomagaj na Brezjah daroval upokojeni škof msgr. dr. Jurij Bizjak, častni predsednik društva.
Sveta maša ob jubileju bo v soboto, 16. maja 2026, ob 10. uri. Lepo vabljeni!
Vir: Katoliška Cerkev

Slovesnost v spomin na žrtve komunističnega nasilja 'Ker smo ljudje'
2026-05-16 21:00 - 22:30
V soboto, 16. maja, ob 21. uri bo na Trgu republike v Ljubljani slovesnost v spomin na žrtve komunističnega nasilja z naslovom Ker smo ljudje.
Na predvečer narodnega dneva spomina na žrtve komunističnega nasilja pripravljajo na Trgu republike v Ljubljani slovesnost v spomin na vse, ki so trpeli zaradi revolucionarnega nasilja. Udeleženci se jim bodo poklonili s poslušanjem petja zvonov po vsej domovini, s slovensko himno in z molitvijo očenaša.
V programu bodo prebirali imena žrtev in premišljevali o njihovem življenju. Z domačih travnikov bodo prinesli cvetje, ki ga bodo skupaj s svečkami polagali pod farne križe, svečo pa bodo nesli tudi k spomeniku povzročiteljev. Slovenske pesmi in besede bo spremljal zven citer in orglic. Organizatorji želijo, da bi našemu narodu, kakor pravi pesnik, »spet zraste srce«.
Vir: Katoliška Cerkev

Slovesnost ob 30. obletnici obiska papeža sv. Janeza Pavla II.
2026-05-17 16:00 - 18:00
Pred 30 leti je papež Janez Pavel II. prvič obiskal Slovenijo in bil med nami od 17. do 19. maja 1996. Geslo obiska je bilo: »Oče, potrdi nas v veri!«
Takoj po prihodu na brniško letališče se je s spremstvom odpravil na romanje na Brezje, kjer je počastil Marijo Pomagaj in ji izročil naš narod. Zatem je prišel v ljubljansko stolnico, kjer se je srečal s škofi, duhovniki, redovniki, redovnicami in bogoslovci. Po nagovoru smo skupaj zapeli litanije Matere Božje. V naslednjih dveh dneh so se zvrstili številni slovesni dogodki pri svetih mašah v Stožicah in Mariboru ter mnoga srečanja, med katerimi je bilo posebej prisrčno srečanje z mladimi v Postojni.
Teh dogodkov ter vsega življenja in apostolskega dela papeža sv. Janeza Pavla II. se želimo spomniti in se za vse Bogu zahvaliti pri slovesni sveti maši v ljubljanski stolnici v nedeljo, 17. maja, ob 16.00. Slovesno sveto mašo bo vodil nadškof msgr. Stanislav Zore OFM. K sveti maši ste vabljeni tudi vsi duhovniki, redovniki, redovnice in verniki. Po sveti maši bomo prejeli blagoslov z relikvijami sv. Janeza Pavla II.

Ritem srca 2026
2026-05-21 17:30 - 21:30
Festival sodobne krščanske glasbe Ritem srca 2026 bo v četrtek, 21. maja, od 17.30 naprej na forumu Zavoda sv. Stanislava v Šentvidu v Ljubljani, glavni del večera pa se bo začel ob 20.00.
Radio Ognjišče vabi na festival sodobne krščanske glasbe Ritem srca 2026, ki bo tudi letos ponudil večer slavljenja, druženja in nove krščanske glasbe. Dogodek je namenjen mladim in mladim po srcu ter prinaša sproščeno in varno okolje brez alkohola in drugih substanc.
Festivalsko dogajanje se bo začelo ob 17.30 z druženjem ob stojnicah in malem odru. Ob 19.30 bo veliki oder ogrela zasedba Rapha Worship, ob 20.00 pa se bo začel glavni del festivala s predstavitvijo devetih novih pesmi. Ob spremljavi festivalskega benda jih bodo izvedli Matej Šoklič, Alex Volasko, Utrip Kraljestva, Denis Trap, Antonio Tkalec, Ana Gabršček Tacol, Eyes Of Faith, Neža in Damjan Pančur ter Valentina Reberšak.
Festival bo potekal pod milim nebom na forumu Zavoda sv. Stanislava v Šentvidu, v primeru dežja pa v telovadnici Osnovne šole Alojzija Šuštarja.
Vstopnice so na voljo na spletni strani Katoliške mladine po ceni 12 evrov, na dan dogodka pa bodo stale 15 evrov. Pri nakupu desetih ali več vstopnic organizatorji priznajo 20-odstotni popust. Otroci do vključno 10. leta imajo prost vstop, zanje pa je treba prevzeti brezplačno vstopnico v spletni trgovini.
Vir: Katoliška Cerkev

Binkošti, slovesni praznik
2026-05-24
S slovesnim praznikom binkošti, ki ga bomo letos praznovali v nedeljo, 24. maja 2026, bomo v Katoliški Cerkvi sklenili velikonočni čas.
Praznik obhajamo 50 dni po veliki noči in je praznik prihoda Svetega Duha, ker je na ta dan po svetopisemskem sporočilu nad zbrane učence in Božjo mater Marijo prišel Sveti Duh (prim. Apd 2,1–11; Jn 20,19–23).[1]
Sveti Duh v življenju krščanske skupnosti
Iz svetopisemskega besedila izhaja pomen delovanja Svetega Duha v Cerkvi in življenju krščanske skupnosti, saj je on dejavno navzoč ob sprejemanju odločitev (prim. Apd 15,28), izbira oznanjevalce (prim. Apd 13,2) ter jih vodi (Apd 8,26–40). Začetki Cerkve so po Apostolskih delih v tesni povezanosti s prihodom Svetega Duha, zato v drugem Lukovem delu – Apostolskih delih – binkošti zavzemajo središčno mesto. Kakor je Jezus po krstu v Duhu začel svoje delovanje s programskim govorom v nazareški shodnici, ki ga je sklenil z opozorilom, da so vsi (ne samo Judje) poklicani k odrešenju; tako tudi Cerkev po svojem binkoštnem krstu (prim. Apd 2,1–4) začenja svoje poslanstvo s Petrovim govorom v Jeruzalemu (prim. Apd 2,14 in sl.), ki na koncu nakaže univerzalni vidik odrešenja (prim. Apd 2,39). Tako sta celotno evangeljsko poslanstvo Cerkve, kakor tudi poslanstvo Jezusa Kristusa prikazana kot delovanje pod vodstvom Svetega Duha.[2]
Apostolska dela pričujejo o delovanju Svetega Duha ne samo ob nastanku Cerkve, ampak tudi o njegovem stalnem spremljanju Cerkve na njeni poti napredovanja. Celotna knjiga je eno samo sklicevanje na Svetega Duha. Ta je dvakrat omenjen kot prvotni dejavnik odrešenja, njegovo delo je tudi obrat Cerkev k poganom. Po molitvi, veri in krstu Sveti Duh podarja moč za pričevanje ter vodi Cerkev pri njenem misijonskem poslanstvu in oznanjevanju evangelija.[3]
Sveti Duh in nova evangelizacija
Sveti Duh je začetnik in počelo vsake evangelizacije, je prvenstveni nosilec veselega oznanila v svet in prehiteva človeško oznanjevanje evangelija. Papež Pavel VI. (1963–1978) je izpostavil vlogo Svetega Duha kot glavnega dejavnika evangelizacije, zato mora Cerkev bolj premišljevati naravo, vlogo in način delovanja Svetega Duha v današnji družbi in evangelizaciji. Ko Cerkev danes čuti potrebo po novi evangelizaciji, pravzaprav čuti potrebo po bolj odločni poslušnosti in odprtosti za delovanje Svetega Duha.[4]
Nova evangelizacija, ki pomeni prehod od tradicionalne k osebni veri, pomeni tudi novo prisluškovanje Svetemu Duhu, ki tudi za danes pozna prave rešitve za nastale razmere. Evangelizacija je tudi »nova«, ker Sveti Duh neprestano ustvarja novost Božje besede in ljudi na novo duhovno prebuja. Sveti Duh je tisti, ki evangeliju odpira pot v srca ljudi in družbe (prim. Apd 16,9–10) ter konkretizira evangeljsko sporočilo v sodobni čas in okolje.[5]
Izraz binkošti in cerkveno leto
Beseda binkošti izhaja iz nemškega jezika (Pfingsten iz ‘der fünfzigste Tag’ (petdeseti dan)), pojem pa izhaja iz grške besede pentekoste’ (hemera), kar pomeni petdeseti (dan). Po binkoštih se v Katoliški Cerkvi nadaljuje liturgični čas med letom, ki traja do konca cerkvenega leta oziroma do začetka adventnega časa. Velikonočno svečo v cerkvah z oltarnega prostora odnesejo h krstnemu kamnu, duhovniki in drugi sodelavci pa pri bogoslužju nosijo liturgična oblačila v zeleni barvi.

[1] Apd 2,1–11: Ko je prišel binkoštni dan, so bili vsi zbrani na istem kraju. Nenadoma je nastal z neba šum, kot bi se bližal silovit vihar, in napolnil vso hišo, kjer so se zadrževali. Prikazali so se jim jeziki, podobni plamenom, ki so se razdelili, in nad vsakim je obstal po eden. Vsi so bili napolnjeni s Svetim Duhom in začeli so govoriti v tujih jezikih, kakor jim je Duh dajal izgovarjati. V Jeruzalemu so tedaj prebivali Judje, pobožni možje iz vseh narodov pod nebom. Ko se je razširil glas o tem, se je zbrala množica ljudi, ki so bili vsi iz sebe, ker jih je vsakdo slišal govoriti v svojem jeziku. Strmeli so, se čudili in govorili: Glejte, ali niso vsi ti, ki govorijo, Galilejci? Kako, da jih slišimo vsak v svojem materinem jeziku? Parti, Medijci in Elamci in tisti, ki prebivamo v Mezopotamiji, Judeji in Kapadokiji, v Pontu in Aziji, v Frigiji in Pamfiliji, v Egiptu in v libijskih krajih blizu Cirene, in mi iz Rima, ki se zdaj mudimo tukaj, Judje in spreobrnjenci, Kreni in Arabci – vsi jih slišimo, kako v naših jezikih oznanjajo velika Božja dela!
Jn 20,19–23: Pod noč tistega dne, prvega v tednu, ko so bila tam, kjer so se učenci zadrževali, vrata iz strahu pred Judi zaklenjena, je prišel Jezus, stopil mednje in jim rekel: »Mir vam bodi!« In ko je to rekel, jim je pokazal roke in stran. Učenci so se razveselili, ko so videli Gospoda. Tedaj jim je Jezus spet rekel: »Mir vam bodi! Kakor je Oče mene poslal, tudi jaz vas pošiljam.« In ko je to izrekel, je dihnil vanje in jim dejal: »Prejmite Svetega Duha! Katerim grehe odpustite, so jim odpuščeni; katerim jih zadržite, so jim zadržani.«
[2] Prim. C. Sorč, Sveti Duh, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina 2003, 524.
[3] Prim. C. Sorč, n. d., 525.
[4] Prim. C. Sorč, n. d., 587.
[5] Prim. C. Sorč, n. d., 587.
Vir: Katoliška Cerkev

Marija, Pomočnica kristjanov, slovesni praznik
2026-05-25
V Katoliški Cerkvi 24. maja obhajamo praznik Marije Pomočnice kristjanov oz. Marije Pomagaj. V Sloveniji je slovesni praznik, saj je Marija Pomočnica kristjanov glavna zavetnica države.
K nastanku praznika sta pripomogla dva zgodovinska dogodka. V času papeža Pija V. (1566–1572) so dežele okrog sredozemskega morja ogrožali Turki. Zbral je 222 ladij in 40.000 vojakov, ki so se kleče izročili Marijinemu varstvu. Vnela se je huda bitka, v kateri so osvobodili 15.000 krščanskih sužnjev. Na tej osnovi je papež Pij V. Božji materi Mariji dal naziv Pomočnica kristjanov, ki je od tedaj tudi sestavni del litanij Matere Božje.
Na praznik Marije Pomočnice kristjanov oz. Marije Pomagaj se spominjamo vrnitve papeža Pija VII. (1800–1823) iz Napoleonovega ujetništva v Rim. Cesar Napoleon je v okviru vojaških pohodov zasedel tudi Rim in 17. maja 1809 razglasil ukinitev papeške države. Hkrati je ukazal, naj papeža ujamejo in odpeljejo v Francijo, kjer je trpel lakoto in pomanjkanje. Papež Pij VII. je bil brez strežaja, spovednika, vzeli pa so mu tudi brevir, knjige in pisala.
Leta 1814 se je zgodil preobrat. Napoleon je bil premagan in odstavljen in leta 1815 poslan v izgnanstvo. Odstop je podpisal v Fontainebleauju pri Parizu, kamor je dal zapreti tudi papeža Pija VII. Papež se je 24. maja 1815 vrnil v Rim in odločil, da se ta dan praznuje praznik Marije Pomočnice kristjanov. Leta 1815 se je rodil sv. Janez Bosko (1815–1888), ustanovitelj salezijancev, ki je svoje delo z mladino izročil v Marijino varstvo.
Praznik Marije Pomočnice kristjanov slovesno praznujejo v številnih škofijah po svetu. V ljubljanski nadškofiji ga posebej praznujejo na Brezjah, ki so najbolj priljubljena in znana slovensko božja pot ter v župniji Marije Pomočnice na Rakovniku.
Po naročilu mošenjskega župnika Urbana Ažbeta so leta 1800 na Brezjah postavili novo stransko kapelico v čast Mariji Pomagaj. V njej je bila slika Leopolda Layerja, posnetek znamenite Cranachove Marije Pomočnice. Leopold Layer je leta 1814 iz zaobljube, ker je bil po Marijini priprošnji rešen iz ječe, poslikal celotno kapelico. Marijina podoba je postala vir milosti in navdiha, saj so pred njo molili številni verniki, ki so prihajali od blizu in daleč. Pozornost so vzbudila različna uslišanja. Ljubljanski škof Jakob Missia (1897–1899) je 9. oktobra 1889 blagoslovil temeljni kamen za novo Marijino cerkev, 7. oktobra 1900 pa jo je tudi posvetil.
Vir: Katoliška Cerkev
