Nadškofija Ljubljana

Molitveni dan za duhovne poklice na Brezjah
2024-09-14 09:00 - 12:00 (Europe/Ljubljana)
Letošnji škofi jski molitveni dan za duhovne poklice bo potekal v soboto, 14. septembra, na Brezjah pod geslom »Prosite Gospoda žetve«. Sporočilo se naslanja na poslanico papeža Frančiška za 61. svetovni dan molitve za duhovne poklice. Papež pravi: »Ta dan je zlasti posvečen molitvi, da bi od Očeta izprosili dar svetih poklicev za graditev njegovega kraljestva. Molitev pa je – to vemo – bolj sestavljena iz poslušanja kot iz besed, ki jih namenjamo Bogu.
Gospod govori našemu srcu in hoče, da bi bilo odprto, iskreno in velikodušno.« In nadaljuje: »Navdušimo se za življenje in se posvetimo ljubeči skrbi za tiste, ki so ob nas in za okolje, v katerem živimo.«
Molitveni dan je najprej srečanje škofov, duhovnikov, redovnikov in redovnic z Gospodarjem žetve in Materjo Cerkve. Mi smo prvi zbor in najglasnejši krik, da bi bili nosilci Življenja, s tem navdušenja in velikodušnosti. Z nami prihaja po Mariji k Jezusu tudi Cerkev, ki podpira naša prizadevanja. Zato ni vseeno, ali smo na Brezjah ali nas ni. Spodbujam peš romanja in kolesarjenje do Brezij, pa tudi, da povabite vse bolne in ostarele, ki ne zmorejo na Brezje, da se z nami povežejo in prispevajo svoj del k učinkovitosti romarskega shoda.
Potek: ob 9.00 molitvena ura, ob 10.00 sveta maša.
Naj bo to dan zaupanja, da je Bog večji od naše stiske.
Jure Ferlež,
voditelj KPP

Povišanje sv. Križa, praznik
2024-09-14
Skoraj 300 let je bil Gospodov grob in križ globoko zakopan v zemlji. Ko je cesar Konstantin dal kristjanom svobodo je njegova mati Helena dala kopati tam, kjer je moral biti Gospodov grob in križ. Razkrili so grob in našli križ.
Konstantin je dal nad Gospodovim grobom sezidati cerkev Kristusovega vstajenja in cerkev Svetega križa, ali kakor navadno pravimo cerkev Božjega groba. Cerkvi sta bili med seboj povezani, sta bili posvečeni 13. septembra 335. V veličastni cerkvi Božjega groba (Svetega križa) so naslednji dan, to je 14. septembra, prvič izpostavili relikvijo svetega križa v slovesno češčenje. Od tedaj naprej so vsako leto na ta dan praznovali „povišanje svetega križa“. Tako je posvečenje dvojne cerkve skupaj z izpostavitvijo ostankov Jezusovega križa bilo povod za najstarejši praznik v čast svetemu križu.
Kmalu so obhajali ta praznik tudi v Carigradu. V Rimu ga je uvedel v 7. stoletju papež Gregor Veliki. Praznik nas spodbuja, naj z živo vero častimo podobo križa, veliko znamenje krščanstva. Na križu je trpel sam Božji Sin Jezus Kristus. Na njem je umrl On, ki ga je Bog dal za nas vse, ki je vstal od mrtvih in sedaj pri Očetu prosi za nas. Praznik nas spominja, da je Božja Ljubezen tako velika in močna, da je izničila lastnega Sina, da bi bili mi odrešeni. To nas vodi do spoznanja, da je ljubezen vedno, združena z žrtvijo. Ljubezni je lastno, da se žrtvuje, da trpi, da se izniči.
Praznik povišanja svetega križa nas vabi, naj bi se radi ozirali na križ, saj nam bo pogled nanj odkrival edine resnične vrednote. Križ nam govori, da je na začetku vsega ljubezen. Govori nam, da je ljubezni lastno, da se žrtvuje. Križ nam govori, da samo nesebično žrtvovanje in izpričanje rodi ljubezen in vodi v življenje. Zato nam križ vedno kliče v zavest Jezusove besede: „Če hoče kdo priti za menoj, naj se odpove sam sebi in vzame svoj križ ter hodi za menoj. Kdor namreč hoče svoje življenje rešiti, ga bo izgubil. Kdor pa svoje življenje zgubi zaradi mene, ga bo našel“ (Mt 16, 24-25).
Iz spletne strani www.kapitelj.com. Vir: France Oražem; Leto Kristusove skrivnosti 95 – 96
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2024-09-13 18:30 - 19:00
V baziliki Marije Pomagaj vsak drugi petek v mesecu zvečer poteka molitev, sveta maša ter blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića.
Kongregacija za bogoslužje in discipline zakramentov je 11. februarja 2020 uradno razglasila sv. Leopolda Mandića za zavetnika bolnikov z rakom. Kongregacija je poudarila, da je s to razglasitvijo odprto okno upanja, saj bo sv. Leopold, ki je sam doživel osebno izkušnjo nemoči te težke težke bolezni, kot zavetnik spremljal onkološke bolnike s svojo priprošnjo pri Bogu.
Od januarja 2024 bo v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah vsak drugi petek v mesecu potekala molitev s priprošnjo sv. Leopoldu Mandiću.
Termini: 13. september, 11. oktober
Ob 18.30 – molitev rožnega venca
Ob 19.00 – sveta maša in po maši blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića
Vir: Marija.si

Pastoralni tečaj 2024
2024-09-11
Za nadškofijo Ljubljana bo pastoralni tečaj 11. septembra, v Zavodu sv. Stanislava.

Več sledi …

Rojstvo Device Marije ali mali šmaren
2024-09-08 10:00
8. septembra obhajamo praznik Marijinega rojstva. Sveto mašo ob prazniku bo ob 10. uri na trgu pred baziliko Marije Pomagaj daroval ljubljanski pomožni škof msgr. dr. Franc Šuštar.
Praznik Marijinega rojstva izvira iz Palestine, iz časa posvetitve cerkve v Jeruzalemu, ki jo izročilo prepoznava kot baziliko sv. Ane, Marijine matere. Praznovanje Marijinega rojstva se je najprej razširilo na Vzhodu, v Rimu, kamor so ga prinesli vzhodni menihi, pa so ga začeli obeleževati ob koncu 7. stoletja. Postopno in na različne načine se je praznik v naslednjih stoletjih razširil tudi drugod po zahodni Evropi.
Sveto mašo na praznik Marijinega rojstva bo ob 10. uri na trgu pred baziliko Marije Pomagaj daroval ljubljanski pomožni škof msgr. dr. Franc Šuštar.

Konferenca o liturgiji in liturgični glasbi
2024-09-07 14:00 - 20:00
Vabimo vas na Konferenco o liturgiji in liturgični glasbi, ki bo letos potekala že tretjič; po gostoljubju samostanov v Stični in Nazarjah se bo letos odvila v prostorih Teološke fakultete v samem centru Ljubljane. Srečali se bomo v soboto, 7. septembra, od 14. ure naprej.
Ta konferenca je bila osnovana v želji, da bi tistim, ki se želijo poglabljati v skrivnosti liturgije, omogočili permanentno vsakoletno izobraževalno in duhovno srečanje. Hkrati pa na to konferenco še posebej vabimo cerkvene glasbenike, ki se zavedajo, da so v prvi vrsti liturgični sodelavci, ki morajo dobro poznati podrobnosti liturgije, ter da služenje na področju cerkvene glasbe terja nenehno strokovno in duhovno budnost.
Letošnje delavnice bodo oblikovane nekoliko drugače: vsi udeleženci bodo vabljeni na skupno delavnico, ki jo bo vodila skupina mladih duhovnikov, in nosi naslov Župnik in kor v sinodalnem dialogu. Ta delavnica bo omogočala, da bomo udeleženci iskreno obravnavali lepote in težave, ki se rojevajo iz situacij, ko morata župnik in glasbenik doreči vsebine nekega bogoslužja.
Med tem pogovorom pa se bodo posamezniki lahko za krajše časovno obdobje odločili za eno od individualnih delavnic: vokalna tehnika bo namenjena predvsem cerkvenim pevcem, in bo vsakemu udeležencu omogočila individualni posvet s profesorico petja, mag. Majo Krevs. V delavnici za organiste pa bo predavateljica na Orglarski šoli Ljubljana, mag. Diana Novak, na razpolago, da posameznikom nakaže možnosti spremljave bogoslužne pesmi na način, ki omogoča ustvarjalnost, in hkrati upošteva zakonitosti umeščenosti v liturgijo (predlagamo, da za individualno delo na delavnici vsak od udeležencev izbere eno od pesmi, ki jih vključuje v bogoslužje).
Delavnicam bo sledila priprava na sveto mašo, ki bo zastavljena študijsko in hkrati čisto praktično: da se bomo torej na konkretni vsebini maše, ki se bo obhajala (votivna Marijina maša), ob učenju delov maše seznanili z liturgičnimi predpisi glede glasbenih delov bogoslužja. Po sveti maši, ki jo bomo obhajali v Kapeli svetega Križa na Teološki fakulteti, pa sledi osrednji vodeni pogovor s prof. dr. Antonom Štrukljem, upokojenim predavateljem Teološke fakultete, s katerim bomo v pogovoru izpostavili temo celotnega dne: Med predpisanim in ustvarjalnim.
Več podrobnosti in obrazec za prijavo najdete na naši spletni strani. Vljudno vabljeni!
Vir: Katoliška Cerkev

Teden vzgoje 2024
2024-09-01 - 2024-09-07
Vabimo vas k sodelovanju pri Tednu vzgoje. Organiziramo ga v Društvu katoliških pedagogov Slovenije, pri čemer se že vrsto let povezujemo s Komisijo za šolstvo pri Slovenski škofovski konferenci ter Slovenskim katehetskim uradom. Letošnji Teden vzgoje nosi naslov Romarji upanja. V molitveni pripravi na jubilejno leto letos predvsem vabimo k molitvi za različna področja vzgoje, hkrati pa kratka razmišljanja spodbujajo vse, ki smo vpeti v vzgojo in izobraževanje, k temu, da v svoje delo in življenje, predvsem pa v svet, ki postaja vedno bolj nezaupljiv, prinašamo misel upanja.
S Tednom vzgoje bomo začeli 1. septembra in končali 7. septembra. Kako lahko sodelujete? Pripravili smo razmišljanja, za katera vas vabimo, da jih preberete pri bogoslužjih. Vsak dan prinaša tudi prošnje, pri katerih se želimo skozi celoten teden spomniti na vse vpletene v vzgojo in izobraževanje. Na začetku brošure je tudi molitev v pripravi na jubilejno leto in v njem ter blagoslov šolskih torb in šolskega leta. V marsikateri župniji imate blagoslov na prvo nedeljo v septembru ali pa ko obhajate katehetsko nedeljo. Če tega običaja nimate, imate sedaj možnost, da ga uvedete. Gradivo Tedna vzgoje je dostopno na spletu: https://www.dkps.si/duhovna-rast/teden-vzgoje.
Veseli bomo, če boste pri naši pobudi sodelovali in tako duhovno podprli začetek šolskega leta!

Matevž Vidmar,
koordinator Tedna vzgoje

Sv. Jernej, apostol, praznik
2024-08-24
24. avgusta goduje sv. Jernej, apostol.
Jernej je bil eden izmed dvanajsterih apostolov, ki jih je Gospod izbral, da nadaljujejo njegovo delo. Iz evangeljskih knjig in Apostolskih del zvemo malo o njem. Po novejših novozaveznih raziskovanjih je istoveten z Natanaelom, o katerem nam pripoveduje evangelist Janez, da ga je Filip pripeljal k Jezusu. Ob tem prvem srečanju mu je Jezus takoj razodel svoj dar, da ve za skrivnosti, ko mu je izjavil, da ga je videl pod smokvinim drevesom, preden ga je Filip poklical in mu ga predstavil.
Natanael je bil doma iz Kane v Galileji, kjer je Jezus naredil prvi čudež. Ko je Filip pripovedoval prijatelju Natanaelu o svojem srečanju z Jezusom iz Nazareta, se je Natanael, ki je vedel, da Nazarečani niso bili na dobrem glasu, začudil in vprašal: »Ali mar more priti kaj dobrega iz Nazareta?« Ob takem nezaupanju je bilo Natanaelovo srečanje z Jezusom nepozabno. Ko ga je Jezus videl, da prihaja k njemu, je pohvalil njegovo odkritosrčnost in poštenost z besedami: »Glej, pravi Izraelec, v katerem ni zvijače.« Ko se je ta začudil, od kod ga pozna, mu je Jezus odgovoril: »Preden te je Filip poklical, ko si bil pod smokvinim drevesom, sem te videl.« V Natanaelu je bil premagan zadnji dvom, ko ga je Jezus prepričal s svojo vsevednostjo: »Učenik, ti si Sin božji, ti si kralj Izraelov.« Čeprav evangelist tega izrecno ne omenja, je Jezus gotovo že ob tem prvem srečanju izbral Natanaela za učenca, ki je potem vsa tri leta spremljal Gospoda na njegovih potih po Galileji, Judeji in Samariji.
Na seznamu apostolov Natanael izrecno ni omenjen, v splošnem ga istovetijo z apostolom Jernejem (Bartolomejem), to pa zato, ker Sveto pismo povsod omenja s Filipom tudi Jerneja že preden sta spoznala Jezusa, sta si bila prijatelja. Filip je Jerneja tudi pripeljal k Jezusu in mu ga predstavil. Po vsem tem je upravičena domneva, da Natanael in Jernej pomenita isto osebo. Vsekakor pa je bil Jernej med prvimi apostoli, ki jih je Gospod poklical. Po vstajenju srečamo Natanaela z drugimi apostoli, ki so lovili ribe v Genezareškem jezeru in se jim je Jezus prikazal.
Po poznejšem izročilu je Jernej oznanjal evangelij v Indiji, Mezopotamiji, Partiji, Likaoniji, Veliki Armeniji, morda tudi v Egiptu. Na začetku so ga nekaj časa spremljali Andrej, Matej ali Filip. Domnevajo, da je umrl mučeniške smrti v Armeniji v mestu Albanopolis, kjer so mu na ukaz kralja Astiaga živemu potegnili kožo s telesa, nato ga pa obglavili ali križali.
V 6. stoletju so svetnikove kosti prenesli iz Albanopolisa na otok Lipari, v 9. stoletju so jih prenesli v Benevent, od koder jih je leta 983 cesar Oton III. dal prenesti v sv. Jerneju posvečeno cerkev ob Tiberi v Rimu. Svetnikovo lobanjo hranijo od leta 1238 kot dragoceno relikvijo v stolnici v Frankfurtu. Nekaj svetih moči apostola Jerneja so že v dobi Karla Velikega imeli v Aachnu, kamor so od 14. stoletja tudi Slovenci radi romali; meščani iz Ljubljane in Kranja so imeli v Aachnu poseben oltar sv. Cirila in Metoda in stalnega slovenskega duhovnika.
Ime sv. Jerneja se omenja v rimski evharistični molitvi pri maši. Njegov god se 24. avgusta praznuje že od 9. stoletja dalje; od tedaj pa do leta 1955 je imel celo svojo vigilijo. Slovenci sv. Jerneja radi častijo, posvečenih mu je 12 farnih in 17 podružničnih cerkva. Jernejevo je ponekod velik kmečki praznik. Na Koroškem je jernejevo najimenitnejši dan za nabiranje zdravilnih zelišč, saj imajo ta dan posebno moč. Jernejevo je bil nekoč dan, ko so se plačevale obresti in računi, dan hvale za pospravljeno žetev. Jernej je tudi pomemben mejnik v jesenskem vremenu: Po vremenu sv. Jerneja rada se vsa jesen nareja. Ali: kakor sv. Jernej vremeni, se vsa jesen drži. Po Slovenskih Goricah postavljajo klopotce.
Upodabljajo ga s kratkimi lasmi in kratko pristriženo brado, v desnici drži nož, s kakršnim so ga drli, v levici pa knjigo, ker staro izročilo pravi, da je v Arabijo prinesel evangelij sv. Mateja in ga imel za podlago svojih misijonskih govorov.
Za svojega zavetnika ga časte knjigovezi, usnjarji, rokavičarji, strojarji, krojači, čevljarji, kmetje, viničarji in pastirji. Kličejo ga na pomoč pri živčnih boleznih in trganju.
Vir: Župnija Polzela in Katoliška Cerkev

Sv. maša ob dnevu spomina na žrtve totalitarnih in avtoritarnih režimov
2024-08-23 18:30
Ob dnevu spomina na žrtve totalitarnih in avtoritarnih režimov bo v ljubljanski stolnici sv. Nikolaja potekala sveta maša s pričetkom ob 18.30.

Marijino vnebovzetje - osrednja sveta maša na Brezjah
2024-08-15 10:00
Praznik Marije Device so v jeruzalemski Cerkvi začeli obhajati že kmalu po koncilu v Efezu leta 431 po Kr. in ga povezovali z Marijinim odhodom s tega sveta. Čeprav Marijino vnebovzetje sodi med najstarejše Marijine praznike (prve omembe segajo še v obdobje pred 4. st. po Kr.), je papež Pij XII. (1939–1958) versko resnico o Marijinem vnebovzetju slovesno razglasil šele leta 1950 z apostolsko konstitucijo Munificentissimus Deus. Številne cerkve po svetu – od mogočnih katedral do vaških in božjepotnih cerkvic – izpričujejo stoletno vero v Marijino vnebovzetje.
Slovesno sveto mašo bo pri Mariji Pomagaj ob 10. uri na trgu pred baziliko Marije Pomagaj daroval ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore.
Med sveto mašo bomo obnovili posvetitev slovenskega naroda Mariji.

Marijino vnebovzetje, slovesni praznik
2024-08-15
Največji cerkveni Marijin praznik je Marijino vnebovzetje.
Praznik Marije Device so v jeruzalemski Cerkvi začeli obhajati že kmalu po koncilu v Efezu leta 431 po Kr. in ga povezovali z Marijinim odhodom s tega sveta. Čeprav Marijino vnebovzetje sodi med najstarejše Marijine praznike (prve omembe segajo še v obdobje pred 4. st. po Kr.), je papež Pij XII. (1939–1958) versko resnico o Marijinem vnebovzetju slovesno razglasil šele leta 1950 z apostolsko konstitucijo Munificentissimus Deus. Številne cerkve po svetu – od mogočnih katedral do vaških in božjepotnih cerkvic – izpričujejo stoletno vero v Marijino vnebovzetje.
Pisna vira, ki poročata o Marijinem vnebovzetju ali zaspanju (lat. dormitio), sta t. i. apokrifna evangelija Zaspanje svete Božje Matere in Prehod blažene Device Marije. K tema spadajo še številni spisi in druga dela pomembnih teologov iz prvih stoletij krščanstva, npr. sv. Janeza Damaščana, sv. Efrema Sirskega, sv. Epifanija in Timoteja Jeruzalemskega.
V Sloveniji je Mariji posvečenih veliko župnijskih, podružničnih, zlasti pa božjepotnih cerkva in kapelic, zato je Marijino vnebovzetje v našem verskem izročilu globoko zakoreninjeno. Katoliška in Pravoslavna Cerkev ta praznik obhajata na isti dan.
Ob prazniku številni Slovenci romajo v Marijina svetišča. Romanja imajo globlji verski pomen zato, ker verujoče spominjajo, da je naše celotno zemeljsko življenje pravzaprav romanje, katerega cilj je večno življenje v nebesih. Marijino vnebovzetje pomeni poklon ženi, saj je Bog Marijo, ženo in mater, poveličal v nebesih. Katoliška Cerkev s praznovanjem tega praznika poudarja dostojanstvo in poklicanost vsake žene.
Marijino vnebovzetje je praznik upanja, saj nam govori, da je ena izmed nas ljudi – Marija, dosegla polnost življenja, ki ga kristjani vidimo v večnosti. Marijino poveličanje je svojevrstni poklon krščanstva ženi, saj je Bog prav Marijo, mater in ženo prvo na najodličnejši način poveličal v nebesih. S praznovanjem želi katoliška Cerkev poudariti tudi dostojanstvo in visoko poklicanost vsake žene.
Praznovanje nas tudi spominja, da sta v našem življenju pomembni tako materialna kot duhovna komponenta, tako večno kot zemeljsko in da se oba prepletata. Delo za duhovno ne pomeni zanemarjanje materialnega. Po krščanski tradiciji velja prav nasprotno: ko se trudimo za zemeljski napredek, si s tem že pripravljamo večno bivanje. Današnji praznik v nas poglablja to upanje, saj pred nas postavlja primer nekoga, ki mu je to na odlični način uspelo: Jezusovo mater Marijo.
Praznovanje Marijinega vnebovzetja nas želi spomniti tudi na to, da sta v življenju pomembni tako materialna kot duhovna sestavina, tako zemeljsko kot večno. Krščansko versko izročilo uči, da si s prizadevanjem za zemeljski napredek posameznik pripravlja večno bivanje. Marijino vnebovzetje v vernikih poglablja upanje, da je z življenjem po Marijinem vzoru želeni cilj bivanja pri Bogu dosegljiv za vsakega vernika.
Obnovitev izročitve Materi Božji
Odkar je Slovenija samostojna država na praznik Vnebovzete obnavljamo svojo izročitev Materi Božji s posebno molitvijo ali preprosto z molitvijo »O Gospa moja«.

»Izročitev Mariji bomo tudi letos obnovili v romarskih cerkvah, po župnijah in drugih svetih krajih. Marijo bomo prosili za pomoč, da bomo v zasebnem in javnem življenju spoštovali moralna načela ter načela pravičnosti, resnice, poštenosti, medsebojnega spoštovanja in osebnega dostojanstva,« je o izročitvi dejal upokojeni koprski škof Metod Pirih ter še poudaril: »Izročitev Mariji ima svojo vrednost in pomen le, če si v vsakdanjem življenju prizadevamo, da bi živeli in uresničevali tisto, kar smo z besedami obljubili in izpovedali.«
Marija je bila naša sopotnica, spremljevalka, naša priprošnjica in tolažnica v zgodovini. Mariji se želimo zahvaliti za njeno brezmejno skrb in materinsko varstvo. Naša hvaležnost je istočasno tudi naša velika prošnja in želja, da bi še najprej hodili pod njenim varstvom po poti žive vere, svetlega upanja in požrtvovalne ljubezni.

Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Lovrenc, praznik
2024-08-10
10. avgusta praznujemo god sv. Lovrenca.
Bil je eden od sedmih diakonov v času papeža Siksta II. Ker je leta 258 cerkveno premoženje, ki mu je grozila zaplemba, razdelil med siromake, ga je dal cesar Valerijan prebičati, nato pa na žareči rešetki mučiti do smrti (v koledarju 10. avgusta).
Sv. Lovrenc je zavetnik ubogih, gasilcev, steklopihalcev, kuharjev, likalk. Varuje pred opeklinami, bolečinami v hrbtu, vročico. Priporočajo mu verne duše v vicah in ga prosijo za dobro letino. Upodabljajo ga kot diakona s pravokotnim ražnjem, z evangelijsko knjigo in s križem, delečega miloščino, ali z mučeniško palmo.
Utrinke perzeid, ki okoli njegovega goda letijo na naš planet, so ljudje poimenovali svetega Lovrenca solze. Te naj bi pretakalo nebo zaradi strašne smrti mučenca. V Sloveniji je 50 cerkva sv. Lovrenca.

Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2024-08-09 18:30
Kongregacija za bogoslužje in discipline zakramentov je 11. februarja 2020 uradno razglasila sv. Leopolda Mandića za zavetnika bolnikov z rakom. Kongregacija je poudarila, da je s to razglasitvijo odprto okno upanja, saj bo sv. Leopold, ki je sam doživel osebno izkušnjo nemoči te težke težke bolezni, kot zavetnik spremljal onkološke bolnike s svojo priprošnjo pri Bogu.
Od januarja 2024 bo v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah vsak drugi petek v mesecu potekala molitev s priprošnjo sv. Leopoldu Mandiću.
Termini: 9. avgust, 13. september
Ob 18.30 – molitev rožnega venca
Ob 19.00 – sveta maša in po maši blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića
Vir: Marija.si

Sv. Terezija Benedikta od Križa - Edith Stein, sozavetnica Evrope, praznik
2024-08-09
V Katoliški cerkvi 9. avgusta praznujemo god filozofinje, karmeličanke, mučenke in sozavetnice Evrope sv. Terezije Benedikte od Križa – Edith Stein.
V judovski družini Siegfrieda in Auguste Stein se je rodilo 11 otrok. Štirje so umrli kmalu po rojstvu. Najmlajša Edith je bila rojena v današnjem Wroclavu (tedaj Breslau) 12. oktobra 1891 na veliki judovski spravni dan. Edith še ni imela dve leti, ko ji je nenadoma umrl oče. Mama je prevzela skrb za družino in za trgovino z lesom. Kljub strogi in dobri vzgoji, ki jo je prejela v družini, jo je svet šole, v katerega se je Edith kot deklica navdušeno poglobila, oddaljil od vere: obstoj Boga ji je postal nerazumljiv in nesprejemljiv. »Zavestno in prostovoljno je prekinila z molitvijo in versko prakso«. Ko še ni dopolnila petnajst let, se je čutila in se razglašala za ateistko. Zapustila je judovsko vero in se poglabljala v filozofijo, da bi v njej našla smisel človeškega bivanja. Iskala je resnico in to je bilo zanjo – kakor je priznala kasneje – edina molitev, ki jo je opravljala, ne da bi se je zavedala.
Na univerzi v Breslavu je leta 1911 vpisala germanistiko, zgodovino in psihologijo. Študij je nadaljevala v Göttingenu in Freiburgu, kjer je z najvišjo oceno dosegla doktorat iz filozofije ter postala asistentka pri fenomenologu Edmundu Husserlu (1859–1938). Prijateljstvo z družino mladega docenta Adolfa Reinacha, ki jo je uvedel v krog Husserlovih učencev, je imelo za Edith poseben pomen. Ko je leta 1917 Reinach pri petintridesetih letih padel na fronti – kmalu za tem, ko sta skupaj z ženo prejela zakrament krsta, je njegova vdova povabila Edith, naj uredi filozofske rokopise pokojnega moža. Obotavljala se je zaradi slutnje, da bo njena vloga predvsem tolažba prizadete družine. Posledično je doživela toliko večje presenečenje, ko je zagledala prijateljičin obraz – sicer od bolečine upadel, pa vendar preobražen od skritega in neizrekljivega veselja. Iz njega je sijala vera v Kristusa – križanega in vstalega. »To je bilo moje prvo srečanje s križem, moje prvo izkustvo tiste božanske moči, ki s križa izvira tistim, ki so ji pokorni,« je kasneje zapisala Edith Stein.
Do odločilnega dogodka spreobrnjenja je prišlo v poletnem večeru 1921, ko je bila v gosteh pri zakoncih Conrad-Martius v Bergzabernu. Nek večer je zaradi odsotnosti gostiteljev morala preživeti sama, zato je iz knjižnice prijateljev na slepo vzela v roke Življenjepis sv. Terezije Ávilske. Brala je vso noč in ob koncu knjige je sama sebi priznala: »To je resnica.«
Naslednje jutro je kupila Katekizem Katoliške Cerkve in Rimski misal ter ju začela preučevati. Ko se je prvič udeležila maše, je »razumela vse, tudi najbolj preproste kretnje«. Zaprosila je za prejem zakramenta krsta. Duhovnik, ki jo je izprašal, se je lahko prepričal, da je pripravljena, tudi kar zadeva verski pouk. Zakrament krsta je prejela 1. januarja 1922 pri enaintridesetih letih.
Spreobrnjenje Edith Stein v krščanstvo sovpada z njeno poklicanostjo v karmel. Duhovni oče p. dr. Raphael Walzer ji je svetoval, naj z odločitvijo za redovni način življenja nekoliko počaka. Med drugim je zelo cenil kulturno dejavnost, ki jo je Edith razvijala v svetu. Posvetila se je poučevanju in poglabljanju v tiste filozofske vede, ki jih je od spreobrnjenja dalje lahko oplajala tudi z bogatim krščanskim filozofskim izročilom. Dejavna je bila kot predavateljica v glavnih evropskih mestih. Leta 1932 je začela predavati na Nemškem višjem institutu za pedagogiko v Münstru, a je bila že po nekaj mesecih, ko je oblast prevzel Hitler, zaradi judovskega porekla prisiljena opustiti poučevanje. Svetovali so ji, naj odide v tujino. Spoznala je, da je napočil trenutek, ko bo lahko uresničila poklicanost v karmel. Tudi njena mati, ki ji je s krstom zadala največjo bolečino, je v teh okoliščinah nekoliko lažje sprejela hčerin korak, s katerim pa se dokončno ni mogla sprijazniti vse do smrti. Edith je 14. oktobra 1933 pred praznikom sv. Terezije Velike prestopila klavzurni prag samostana karmeličank v Kölnu. S tem dejanjem je »končno imela vse tisto, česar ni mogla najti v zunanjem svetu, in ni več pogrešala ničesar od tega, kar je v svetu imela«.
Ob preobleki 15. aprila 1934 je prejela redovno ime s. Terezija Benedikta od Križa. Na velikonočno vigilijo naslednje leto je naredila prve zaobljube. Prijateljici redovnici je pisala, da je »ime Terezija Benedikta od Križa prinesla s seboj …, saj sem pod križem razumela usodo Božjega ljudstva, ki se je takrat začela naznanjati. Mislila sem si: tisti, ki razumejo, da je ta usoda Kristusov križ, jo morajo vzeti nase v imenu vseh. Danes vem več, kakor pred svojim vstopom o tem, kaj se pravi biti zaročena z Gospodom v znamenju križa«.
Z vstopom v samostan je bila pripravljena odpovedati se vsemu znanstvenemu delu, vendar je pokorščina predstojnikom zahtevala, da z njim nadaljuje. Tako je dokončala delo »Končna in večna bit«, ki ga je začela pripravljati že pred vstopom. Poleg pisanja je kljub svoji gospodinjski nespretnosti pomagala pri hišnih opravilih in se ob njih učila ponižnosti, a njeno glavno opravilo je postalo molitev. V posebno veselje ji je bila korna molitev. Že od krsta naprej je vsak dan molila brevir, sedaj ga je mogla moliti in peti v skupnosti sester. Zelo je ljubila psalme, tisočletne molitve Božjega ljudstva, ki mu je pripadala po krvi in po milosti.
Edith Stein je 21. aprila 1938 naredila večne zaobljube in nekaj dni za tem prejela črno tančico kot znamenje dokončne pripadnosti Bogu v karmelskem redu. Isto leto so se razmere za Jude izredno zaostrile. Z namenom, da samostana ne bi spravljala v nevarnost, je prosila, naj jo premestijo v sestrski samostan Echt na Nizozemskem. 31. decembra se je morala posloviti od ljubljene skupnosti v Kölnu, zibelke redovnega poklica. Kmalu je za njo v Echt prišla tudi rodna sestra Roza, ki je prav tako sprejela krščansko vero. Brata Pavla in sestro Friedo so odpeljali v taborišče, preostali pa so se rešili z begom v Ameriko. Mati Steinovih otrok je bila v tistem času že pokojna. Vse stiske, za katere je izvedela, je s. Terezija Benedikta od Križa vključevala v svojo molitev. Nadaljevala je z znanstvenim delom. V pripravi na 400-letnico rojstva sv. Janeza od Križa (1542–1942) je začela pisati študijo o njem z naslovom »Znanost križa«. Besedila sicer ni dokončala, njegovo vsebino pa je potrdila z lastnim pričevanjem.
Julija 1942 so nizozemski škofje obsodili preganjanje Judov. Iz maščevanja so nacisti v nedeljo, 2. avgusta 1942, prijeli vse katoliške Jude, tudi sestri Edith in Rozo. Zadnje besede, ki so jih sosestre slišale iz ust svetnice, so bile namenjene sestri Rozi, ki jo je prestrašena čakala ob samostanskih vratih. Podala ji je roko in rekla: »Pridi, greva za naše ljudstvo.«
Skupaj s sojetniki so ju odpeljali v taborišče Westerbork. S. Terezija Benedikta je poskušala storiti vse, kar je mogla, da bi svoje bližnje tolažila in krepila v upanju. Posebej se je zavzemala za otroke. Nacisti so v petek, 7. avgusta 1942, v živinske vagone naložili okrog tisoč Judov in jih prepeljali v taborišče Auschwitz (Oswiecim). Mlade so odvedli v delovno taborišče, preostale pa so takoj po prihodu v nedeljo, 9. avgusta 1942, pomorili s plinom in njihova trupla sežgali.
Dvajset let po smrti s. Terezije Benedikte od Križa se je začel postopek za razglasitev za blaženo, ki je bil 1. maja 1987 okronan z beatifikacijo v Kölnu v Nemčiji. Edith Stein je bila 11. oktobra 1998 razglašena za svetnico, 1. oktobra 1999 pa skupaj s sv. Katarino Siensko in sv. Brigito Švedsko tudi za sozavetnico Evrope.
Vir: Katoliška Cerkev

Prostovoljni delovni tabor za mlade Summerjob 2024
2024-08-06 - 2024-08-10
V Podbočju na Dolenjskem bo med 6. in 10. avgustom 2024 potekal prostovoljni delovni tabor za mlade Summerjob 2024, ki ga organizira Gibanje Fokolarov.
Summerjob je prostovoljni delovni tabor za mlade, ki ga letos že enajsto leto pripravljajo Mladi za zedinjen svet iz Gibanja fokolarov. Namen tabora je s fizično pomočjo odgovarjati na konkretne potrebe lokalnega prebivalstva, hkrati pa spodbuditi gradnjo medsebojnih odnosov. Mladi za en teden ponudimo svoje roke in pomagamo tistim, ki sami zaradi fizičnih omejitev ali socialno-ekonomske stiske ne zmorejo postoriti dela doma in v okolici.
Predstavitev projekta Summerjob 2024
Prijave se bodo odprle meseca maja. Ko povabimo mlade, jim povemo, da ni pogoj, da znaš delati, vendar, da imaš v sebi željo pomagati nekomu, ki nas potrebuje. Vedno je nekdo na SJ, ki te nauči del, s katerimi se prej še nisi srečal.
Kdo smo in iz kje prihajamo: Smo mladi za zedinjen svet iz gibanja Fokolarov. Ustanoviteljica gibanja Fokolarov je Chiara Lubich. Prisotni smo po vsem svetu. Naš cilj je, da gradimo zedinjen svet s konkretnimi dejanji, bratstvo na podlagi zlatega pravila: »Stori drugemu to, kar želiš, da bi drugi storil tebi«.
Pod naše projekte spadajo:
● Miklavževanje v skupnosti Barka
● Rezanje oljčnih vejic na Primorskem (s prostovoljnimi prispevki financiramo poletni delovni tabor Summerjob)
● Summerjob
Projekt Summerjob
● Poslanstvo projekta Summerjob: gradnja medsebojnih odnosov z ljudmi, ki jim s svojimi rokami ponudimo pomoč zaradi fizičnih omejitev ali socialno-ekonomske stiske, v katerih se znajdejo.
● Komu je namenjen Summerjob? Mladim od 18. leta naprej in vsem ostalim. Kdor je mlajši od 18. let je vedno dobrodošel, vendar naj pride z nekom (spremljevalcem), ki je starejši od 18. let (fizično delo, varnost, odgovornost …)
● Kako izgleda dan na Summerjobu: vsi skupaj se pred začetkom dela zberemo v dvorani, pogledamo si posnetek ali poslušamo doživetje udeleženca in poskušamo tisti dan živeti eno izmed vrednot, ki nam je bila predstavljena. Delo poteka na različnih lokacijah, pri družinah, posameznikih, ki ne uspejo več skrbeti za hišo in okolico. Dan zaključimo skupaj v krogu, kjer si podelimo doživetja iz delovišč, kako smo gradile odnose z delodajalci itd.)
● Kako zaključimo Summerjob? Naredimo čajanko/piknik za vse delodajalce in vse ostale, ki so nam kakorkoli pomagali pripraviti projekt. Vedno je to zelo bogata izkušnja!
● Povežemo se z lokalno Karitas, kajti oni poznajo stanje na njihovem območju in nas lahko usmerijo oz. vzpostavijo stik z družinami ali posamezniki, ki bi potrebovali pomoč.
● Povabilo na Summerjob v Podbočju: 6. 8. – 10. 8. 2024, prijave se bodo odprle meseca maja. Ko povabimo mlade, jim povemo, da ni pogoj, da znaš delati, vendar, da imaš v sebi željo pomagati nekomu, ki nas potrebuje. Vedno je nekdo na SJ, ki te nauči del, s katerimi se prej še nisi srečal.
● Na socialnih omrežjih nas lahko najdejo na FB strani Summerjob Slovenija ali Mladi za zedinjen svet, na IG strani pa na Mladi za zedinjen svet.
●Če bi želeli izvedeti kaj več o samem projektu in drugih projektih, ki jih izvajamo Mladi za zedinjen svet, as vabimo k ogledu Facebook strani Mladi za zedinjen svethttps://www.facebook.com/mladizazedinjensvetslovenija in Summerjob Slovenijahttps://www.facebook.com/summerjobslovenija/ https://www.instagram.com/summerjob_slovenija/
Za dodatne informacije so na voljo preko e-maila: summerjob.slovenia@gmail.com.
Vir: Katoliška Cerkev

Jezusovo spremenjenje na gori, slovesni praznik
2024-08-06
V Katoliški cerkvi 6. avgusta obhajamo praznik Jezusove spremenitve na gori Tabor.
Dogodek Jezusove spremenitve na gori vsebujejo evangeliji po Mateju (Mt 17,1–13), Marku (Mr 9,2–13) in Luku (Lk 9,28–36) ter poročajo o tem, da se je Kristus v svojem veličastvu prikazal apostolom Petru, Jakobu in Janezu. Cerkveni očetje razlagajo, da je to Kristus storil zato, da bi učence pripravil na svoje trpljenje, smrt in vstajenje. V spremenjenju se je Jezus razodel kot pravi mesija. Najprej o njem poročata Mojzes in Elija (postava in preroki), potem pa še Bog Oče sam.
Papež sv. Leon Veliki (390–461 po Kr.) je v svojem delu Slava v spremenjenju[1] o Jezusovi spremenitvi na gori zapisal: »Gospod pred izbranimi pričami razodene svojo slavo in s tako velikim sijajem razsvetli svoje telo, ki ga ima kakor drugi, da je njegov obraz podoben sončnemu siju in obleka enaka snežni belini. Glavni namen te spremenitve je bil, da bi apostoli prenesli pohujšanje križa, in da ne bi njihove vere zmotilo ponižanje njegovega prostovoljnega trpljenja, potem ko se jim je razodela vzvišenost njegovega skritega dostojanstva. Gospod pa je z enako previdnostjo utrdil tudi upanje svete Cerkve, da bi celotno Kristusovo telo spoznalo, s kakšno spremenitvijo je bilo obdarovano, in bi si udje v skupnosti obetali tisto slavo, ki je žarela na Glavi. Gospod je rekel isto o tej slavi, ko je govoril o veličastju svojega prihoda: ‘Tedaj bodo pravični sijali kakor sonce v kraljestvu njihovega Očeta’«.
Simbolika gore v Svetem pismu predstavlja povezavo nebes, zemlje in podzemlja. Tako so gore postale bivališča bogov in na njih so gradili svetišča. Stara zaveza navaja, da so Izraelci na gorah častili Jahveja, saj naj bi jih on oblikoval. Na Horebu je Bog poklical Mojzesa za voditelja Izraelcev in razodel Božje ime, na Sinaju pa je sklenil zavezo z Izraelom in dal deset zapovedi. V Novi zavezi na gori Jezus izbere apostole in jih pošlje v svet, na gori se spremeni in razodene trem apostolom kot Božji Sin, na Oljski gori ima govor o ponovnem prihodu, prav tako na gori razglasi novo postavo in blagre. Gora pomeni območje prihodnjega Božjega kraljestva in Jezus vodi ljudi na goro k Bogu. Kdor ga posluša in je pripravljen hoditi za njim, je luč za druge in sveti kot »mesto, ki stoji na gori« (prim. Mt 5,14).
Vzhodna Cerkev praznik obhaja že iz prvih časov, na Zahodu pa od 11. stoletja dalje. Za Katoliško Cerkev je praznik uvedel papež Kalist III. leta 1457 v hvaležen spomin na zmago krščanske vojske nad Turki pri Beogradu leta 1456.

Besedilo je delno povzeto iz Bibličnega leksikona in knjige S. Čuka Svetnik za vsak dan.
Vir: Katoliška Cerkev

4. svetovni dan starih staršev in ostarelih
2024-07-28
Papež Frančišek je leta 2021 določil, da se vsako leto četrta nedelja v juliju praznuje kot svetovni dan starih staršev in ostarelih. Ta nedelja je blizu praznika Marijinih staršev Joahima in Ane, Jezusovih starih staršev. Letos bo to v nedeljo, 28. julija, in sicer na temo: »Na stare dni me ne zavrzi« (Ps 71,9).
Sveti oče želi z izbrano temo poudariti, da je osamljenost pogosto grenka sopotnica v življenju mnogih ostarelih oseb, ki so pogosto žrtve kulture odmetavanja.
Dikasterij za laike, družino in življenje vabi župnije, škofije, cerkvena združenja in skupnosti po vsem svetu, da se z različnimi pastoralnimi dogodki duhovno pripravijo na obhajanje svetovnega dneva starih staršev in ostarelih. Predlogi, molitve in gradiva, ki so jih za ta dan pripravili na Dikasteriju za laike, družino in življenje, bodo objavljeni na portalih Katoliška Cerkev ter Pridi in poglej.
Mag. Luka Mavrič,
tajnik UD SŠK

Sv. Jakob starejši, apostol, praznik
2024-07-25
25. julija v Katoliški cerkvi obhajamo god apostola Jakoba starejšega.
V zboru dvanajsterih apostolov, ki jih je Jezus poklical, sta bila dva Jakoba, med prvim je bil za apostola poklican ravno današnji godovnjak, zato je ob njegovem imenu še vzdevek starejši.
Jakob je bil doma iz enega od mest ob Genezareškem jezeru, njegov oče Zebedej je bil ribič, mati Saloma pa je bila sestra Jezusove matere Marije. Skupaj z bratom Janezom in apostolom Petrom je bil Jakob priča Jezusovega spremenjenja na gori in obuditve Jairove hčere. V dneh Jezusovega trpljenja se je Jakob, kot večina apostolov, potuhnil, po Jezusovem vstajenju od mrtvih pa je bil z drugimi apostoli v Jeruzalemu. Malo vemo o njegovem delovanju po Jezusovem vnebohodu in prihodu Svetega Duha. Pisec Apostolskih del poroča, da je Herod »dal z mečem usmrtiti Jakoba, Janezovega brata«. To naj bi se zgodilo okrog velike noči leta 44.
Apostol Jakob je zelo priljubljen tudi v Sloveniji, kar dokazuje 68 cerkva njemu posvečenih. Njegove posmrtne ostanke so v 7. stoletju prenesli v Compostelo v današnji Španiji, kjer stoji njemu posvečena katedrala.

Besedilo je povzeto iz knjige Svetnik za vsak dan Silvestra Čuka.
Sveto Jakobovo leto podaljšano do 2022
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Brigita, sozavetnica Evrope, praznik
2024-07-23
Papež Janez Pavel II. je sv. Brigito 1. oktobra 1999, na začetku druge sinode za Evropo, razglasil za sozavetnico Evrope.
Brigita je bila visokega rodu. Rodila se je najverjetneje leta 1302 v kraju Finstad pri Upsali, kjer je zdaj sedež slavne univerze. Njen oče je imel odgovorno upravno službo. Družina je bila v sorodu s kraljevskimi rodbinami, ki so se menjavale na švedskem prestolu. Po smrti svoje matere je Brigita živela pri teti in v tem času je imela videnje: podobo Križanega, ki se ji je neizbrisno vtisnila v spomin za vse življenje.
Pri šestnajstih letih se je poročila. Od osmih otrok, ki jih je rodila, je po njeni poti šla hči Katarina, ki je na Švedskem znana kot Karin. Ona je tudi uresničila njeno zamisel o ustanovitvi samostana v Vadsteni. Čeprav bogata gospa, se je Brigita lotila vsakega dela, tudi takšnega, ki so ga opravljale le dekle. Odlikovala se je po dobrodelnosti. Poklicali so jo na dvor za upravnico. Mlademu kralju Magnusu II. Eriksonu, svojemu bratrancu, je brez slepomišenja povedala, da mora svoje razuzdano življenje korenito spremeniti, če hoče uiti božji kazni. Ni je poslušal in Brigitine napovedi so se uresničile. Ko je videla, da kralj živi po svoje, je dvor zapustila ter z možem odšla na božjo pot v špansko Kompostelo. Med romanjem je mož umrl v cistercijanskem samostanu Alvastra na Španskem.
Leta 1346 je Brigita v zamaknjenju dobila naročilo, naj ustanovi nov red s prvim samostanom v Vadsteni. Ko je bilo vse skoraj uresničeno, jo je Bog poslal v Rim, kjer se je lotila živahne politične dejavnosti, s katero je posegla v celotno dogajanje tedanje Zahodne Evrope. Šlo ji je predvsem za mir in edinost, kajti krvaveče rane njenega časa so bile razprtije, spori, razkol. V tej službi je ostala zadnjih štiriindvajset let svojega življenja. Umrla je 23. julija 1373 v Rimu in sicer med mašo.
Njeno truplo so v zmagoslavnem sprevodu prepeljali iz Rima v Vadsteno, kjer so jo položili k zadnjemu počitku v samostanski cerkvi. Prva prednica Brigitinega reda je bila njena hči Katarina (Cerkev jo časti kot svetnico in se je spominja 24. marca). Njen grob je kmalu postal priljubljena božja pot kraljev in kraljic pa tudi številnih kristjanov iz raznih dežel. Vadstena se je razvila v pomembno kulturno središče na evropskem severu. Tam je bila tudi najpomembnejša srednjeveška knjižnica na Švedskem in prva švedska tiskarna. To izredno ženo so tudi protestanti sprejeli za svojo in jo častijo kot narodno svetnico.
Papež Janez Pavel II. jo je razglasil za sozavetnico Evrope ob sv. Katarini Sienski in sv. Tereziji Benedikti od Križa/Edith Stein.
Vir: revija.ognjišče.si in Katoliška Cerkev

Sv. Marija Magdalena, praznik
2024-07-22
22. julija v Katoliški cerkvi obhajamo praznik sv. Marije Magdalene, prve priče, ki je videla Vstalega, in prve glasnice, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda.
Dolgo časa so v pobožnosti in v umetnosti Marijo Magdaleno istili z Marijo iz Betanije, sestro Lazarja in Marte, ter z neimenovano ‘veliko grešnico’, ki je Jezusu v farizejevi hiši med obedom mazilila noge, potem ko jih je oprala s svojimi solzami ter obrisala s svojimi lasmi. Zdaj je dokazano, da gre za tri različne osebe.

God svete Marije Magdalene praznik za vso Cerkev
Vloga ženske v Katoliški Cerkvi v Sloveniji

Svetnici je ime Marija, Magdalena je njen priimek, ki pove, da je bila doma iz Magdale, ribiškega mesteca na zahodnem bregu Genezareškega jezera. Iz dveh pripomb v Lukovem in Markovem evangeliju vemo, da je Jezus iz Marije iz Magdale izgnal sedem hudih duhov. Število sedem v Svetem pismu pomeni veliko število, množico. Ta omemba hoče povedati, da je bila Marija popolnoma v oblasti hudih duhov. V skupini žena, ki so stregle zboru apostolov in njihovemu Učitelju, se Marija Magdalena vedno imenuje na prvem mestu.
Marija Magdalena je ostala Jezusu zvesta vse do konca do smrti na Kalvariji in še do groba. Pod križem je vztrajala z Jezusovo materjo Marijo in z edinim učencem Janezom, ki ni strahopetno pobegnil. Ko je minil praznični dan velike noči, so Marija Magdalena, Marija, mati Jakobova, in Marija Saloma kupile dišav, da bi Jezusovo telo v grobu mazilile. Evangelist Janez pa nam je ohranil čudoviti prizor srečanja Marije Magdalene z vstalim Jezusom. Ko je stoječ ob grobu jokala, [o je Jezus sočutno vprašal: »Žena, kaj jokaš? Koga iščeš?« Magdalena je mislila, da govori z vrtnarjem, zato je prosila, naj ji pokaže, kam je del Jezusovo telo. Ko jo je Jezus poklical po imenu: »Marija!«, pa ga je prepoznala. Trdno je bila prepričana, da je Gospod vstal od mrtvih in to veselo novico je nemudoma sporočila njegovim učencem.
Skozi vsa stoletja cerkvene zgodovine razmišlja pisec slovenskega življenjepisa svete Marije Magdalene, srečujemo žene, ki učencem naznanjajo Jezusovo sporočilo. In tudi v današnjih dneh je na svetu nešteto žena, ki so pripravljene služiti Jezusu in njegovemu vstajenjskemu oznanilu. Marija Magdalena je kakor nalašč njihova svetnica. Grki so jo že zgodaj častili kot “nosilko miru in enakovredno apostolom”.
Umetniki jo upodabljajo s posodico z mazilnim oljem, stoječo pod križem, ali kot spokornico z razpuščenimi lasmi (po zgrešenem enačenju z evangeljsko grešnico) s knjigo, s Križanim, s spokornim bičem v rokah in z mrtvaško glavo pred seboj. (Povzeto po reviji Ognjišče)
Papež Frančišek je v okviru jubileja Usmiljenja določil, da se god sv. Marije Magdalene povzdigne v praznik, da bi izpostavil »pomembnost te ženske, ki je pokazala veliko ljubezen do Kristusa in ki jo je Kristus zelo ljubil«. Kot je zapisano v dekretu, ki ima naslov Apostolorum Apostola in ima datum 3. junij 2016, »se odločitev umešča v sedanji cerkveni kontekst, ki zahteva bolj poglobljen premislek o dostojanstvu ženske, novi evangelizaciji in veliki skrivnosti božjega usmiljenja«. Sveti Janez Pavel II. je veliko pozornosti namenil ne le pomembni vlogi ženske pri Kristusovem poslanstvu in poslanstvu Cerkve, ampak tudi posebni vlogi Marije Magdalene kot »prvi priči, ki je videla Vstalega, in prvi glasnici, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda«.
Vir: Katoliška Cerkev

Romanje zakonskih jubilantov
2024-07-21 10:00
Na nedeljo po prazniku staršev Device Marije, svetega Joahima in svete Ane k Mariji Pomagaj tradicionalno priromajo zakonski jubilanti. Slovesna sveta maša z blagoslovom parov bo ob 10. uri.
Starša Device Marije sta zavetnika vseh zakoncev, zato vsako leto na nedeljo pred praznikov svete Ane in svetega Joahima k Mariji Pomagaj na Brezje priromajo zakonci, ki praznujejo zakonski jubilej.
Vljudno vabljeni.
Vir: Marija.si

Poletni tedni v Taizéju
2024-07-21 - 2024-07-28
Z odhodom v Taizé smo povabljeni, da iščemo občestvo z Bogom preko skupne molitve, petja, tišine, osebnega premišljevanja in deljenja z drugimi udeleženci.
Vsak lahko v tej vasici najde tisto kar išče: prijateljstvo, mir, zabavo, Boga, odgovore, nov način molitve, lepo naravo in še mnogo drugega.
ZA KOGA: mladi med 16. in 30. letom

KDAJ: od 21. do 28. julija 2024 (odhod 20. 7. zvečer)

Vir: Katoliška mladina

Krištofova nedelja in akcija MIVA
2024-07-21
Letos bomo Krištofovo nedeljo obhajali 21. julija 2024.
Spoštovani župniki in pastoralni sodelavci, dragi dobrotniki in prijatelji misijonov! Z akcijo MIVA že sedemintrideset let pomagamo misijonarjem in misijonarkam z nujno potrebnimi prevoznimi sredstvi. Ne gre le za surova denarna sredstva. Gre tudi za bližino misijonarjem, za njihovo ogromno hvaležnost, za pozornost do bližnjega, za odprtost do ljudi na drugem koncu sveta, za vero in misijonsko zagnanost. Zato vas tudi letos prosimo za molitev, navdušenje in finančno podporo naši akciji.
Na župnije boste prejeli gradivo za oblikovanje nedeljskega bogoslužja (knjižico) in promocijske materiale za blagoslov vozil (plakat, nalepke, kartončki). Vabimo vas, da ga uporabite pri nedeljskem bogoslužju in pri drugih organiziranih blagoslovih avtomobilov, motorjev, koles ipd. Prosimo vas, da vernike eno nedeljo prej obvestite o blagoslovu vozil, ki bo potekal na Krištofovo nedeljo, in jim pojasnite način zbiranja darov v svoji župniji (v okviru redne nedeljske nabirke, med blagoslovom vozil po maši, s posebnim nabiralnikom v cerkvi). Svoj prispevek lahko darujejo tudi z nakazilom na Misijonsko središče Slovenije. Darove za akcijo MIVA župniki oddate neposredno v Misijonsko središče Slovenije oz. jih nakažete na naš bančni račun. Poročilo o izvedeni pomoči v lanskem letu je objavljeno v gradivu za bogoslužje, v junijski številki Misijonskih obzorij in na spletni strani www.missio.si.
V imenu slovenskih misijonarjev in misijonark se vam iskreno zahvaljujemo za dolgoletno podporo akciji MIVA. Uresničeni projekti in zahvale misijonarjev so najlepša zahvala za vašo podporo in misijonsko zagnanost. Iz Misijonskega središča Slovenije tudi vam želimo srečno pot in varno vožnjo!
Misijonsko središče Slovenije

Ignacijanske duhovne vaje v tišini na Mirenskem Gradu
2024-07-19 - 2024-07-24
Vabljeni na Ignacijanske duhovne vaje v tišini, ki bodo potekale od 19. – 24. julija 2024 na Mirenskem Gradu.
Vodila jih bo Anja Kastelic s sodelavci.
Namenjene so vsem, ki si želijo globlje vstopiti v lepoto Besede in izkusiti dinamiko duhovnega razločevanja.
Prijave so možne na: nabesedo@gmail.com
Duhovne vaje vstopajo v dinamiko duhovnega razločevanja, ki so dogaja vedno v srcu osebe ter v dialogu z Besedo, ki je Oseba. V tišini so zato, da lažje slišimo tihi glas Milosti, ki ne vpije, temveč nežno nagovarja.
Za naše srce se namreč vedno bojujeta dva: Sveti Duh, avtor naše rodovitnosti in lepote ter hudi duh, sovražnik človekove sreče. Od tega, koliko prepoznamo razliko v njuni govorici in koga izberemo, zavisi marsikaj v našem življenju.
Kdor se bo DV udeležil v celoti, bo na koncu lahko vstopil v zaključno duhovno razločevanje, možna pa je tudi udeležba samo za krajši čas.
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in sveta maša za bolnike z rakom
2024-07-12 18:30
Kongregacija za bogoslužje in discipline zakramentov je 11. februarja 2020 uradno razglasila sv. Leopolda Mandića za zavetnika bolnikov z rakom. Kongregacija je poudarila, da je s to razglasitvijo odprto okno upanja, saj bo sv. Leopold, ki je sam doživel osebno izkušnjo nemoči te težke težke bolezni, kot zavetnik spremljal onkološke bolnike s svojo priprošnjo pri Bogu.
Od januarja 2024 bo v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah vsak drugi petek v mesecu potekala molitev s priprošnjo sv. Leopoldu Mandiću.
Termini: 12. julij, 9. avgust, 13. september
Ob 18.30 – molitev rožnega venca
Ob 19.00 – sveta maša in po maši blagoslov z relikvijami sv. Leopolda Mandića
Vir: Marija.si

Sv. Benedikt, zavetnik Evrope, praznik
2024-07-11
Svetega Benedikta, začetnika zahodnega meništva, je papež Pavel VI. 24. oktobra 1964 razglasil za prvega zavetnika Evrope, ker je “s križem, knjigo in plugom prinesel krščanski napredek narodom, razkropljenim od Sredozemskega morja do Skandinavije, od Irske do prostranih nižin Poljske”.
Poljak Janez Pavel II., prvi slovanski papež, je leta 1980, ob 1500 letnici rojstva sv. Benedikta, dejal, da je bila Evropa na novo rojena ob propadu velikega rimskega imperija. »Ko se je porajala na njegovih kulturnih temeljih, je po zaslugi benediktinskega duha iz tistega izročila povzela in v dediščino evropske in vesoljne kulture utelesila vse tisto, kar bi se sicer izgubilo.« Redovna pravila, ki jih je sestavil sveti Benedikt in jih imenujejo “evangelij, presajen v resnično življenje”, je mogoče povzeti v treh besedah: ‘Ora et labora!’ (Moli in delaj). Skladno povezovanje dela in molitve je ideal krščanskega prizadevanja za popolnost ali izpolnjevanje božje volje.
Papež Gregor Veliki, ki je sestavil življenjepis sv. Benedikta v obliki pogovora z namišljenim diakonom Petrom, pove, da se je Benedikt rodil v plemeniti družini v Nursiji to je današnje mestece Norcia v Umbriji in sicer okoli leta 480. O njegovi družini vemo le to, da je imel sestro dvojčico Sholastiko, ki je vse življenje hodila po bratovih stopinjah in ga posnemala tudi v svetništvu (njen god obhajamo 10. februarja). Starši so Benedikta poslali v Rim, da bi se izpopolnil v pravnih vedah, toda prav kmalu je bil sit Rima in njegove pokvarjenosti. Najprej se je umaknil v bližino mesta Tivoli, kjer si je poiskal družbo enako mislečih. Kmalu je spoznal, da ta družba ni zanj, zato se je skril v samotno sotesko reke Aniene nedaleč od mesta Subiaco, ker je želel biti popolnoma ločen od sveta, da bi ob branju in premišljevanju Svetega pisma in v molitvi našel stik z Bogom ter prodrl v globine svoje duše. Pa ni bil dolgo sam. Nekega dne so se pred njegovo votlino prikazali puščavniki iz Vicovara in ga prosili, naj namesto umrlega predstojnika prevzame vodstvo njihove skupnosti. Benedikt je njihovo gorečo prošnjo uslišal. Puščavniki pa so bili svojeglavi, zato jih je zapustil. Po dolgem premisleku je sprejel vodstvo nove redovne skupnosti, ki se je bila voljna ravnati po njegovih pravilih. Tem svojim redovnikom je Benedikt hotel biti ‘oče’, to namreč pomeni beseda ‘abbas’ ali po slovensko ‘opat’.
Čez nekaj časa je izbral najboljše menihe iz dvanajstih samostanov, ki jim je bil ‘oče’, in se napotil proti jugu. Ustavil se je pri mestu Cassino pri Neaplju, zgrajenim pod visokim gričem. Na vrhu tega griča je zrastel znameniti samostan Montecassino, ki velja za matično hišo benediktinskega reda in v nekem smislu vseh samostanov na krščanskem Zahodu. Stari viri postavljajo začetek Montecassina v leto 529: ta letnica ima tudi simboličen pomen tega leta je namreč bizantinski cesar Justinijan dal zapreti zadnjo pogansko šolo v Atenah, Montecassino pa je zasvetil kot novo žarišče krščanske kulture. Skupnost na Montecassinu je opat Benedikt vodil vse do svoje smrti, najbrž leta 547.
Besedilo je s spletne strani revije Ognjišče.
Vir: Katoliška Cerkev

Ignacijanske duhovne vaje za duhovnike: »Moj Gospod in moj Bog.«
2024-07-07 - 2024-07-13
Ignacijev dom duhovnosti v Ljubljani vabi na ignacijanske duhovne vaje za duhovnike Moj Gospod in moj Bog, ki bodo od 7. do 13. julija 2024. Voditelj bo p. Milan Bizant DJ.
Čas za druženje z Gospodom, za odnos z njim, za molitev ob Božji besedi – to nas napoji in nahrani. Te hrane potrebujemo v duhovniškem poslanstvu.
Letne duhovne vaje so dragocen prostor druženja z Gospodom. V odnosu z njim se vse začne; odnos z njim je prostor za vse, kar duhovnik živi. Uspehe in neuspehe, prepričanja in dvome, pomoč ljudem in to, da je pomoči potreben. Izkušnja apostola Tomaža je dragocena. Govori nam, da kjer je dvom, prikrajšanost, upornost, se lahko dogodi zelo globoko osebno srečanje z Gospodom. Dajmo to možnost.
PRIJAVA
Vir: Katoliška Cerkev

Sveta maša za uspeh beatifikacije učiteljice Anice Drobnič
2024-07-05 19:00
Na prvi petek v mesecu, 5. julija, na praznik sv. Cirila in Metoda, sozavetnikov Evrope, bo ob 19. uri pri frančiškanih na Tromostovju v Ljubljani darovana sveta maša za uspeh beatifikacije učiteljice Anice Drobnič.
Somaševanje bo vodil g. Maks Ipavec, župnik iz Begunj pri Cerknici, kjer je Anica delovala, sodelovali bodo tudi g. Simon Virant, župnik in g. Simon Onušič, duhovni pomočnik iz Blok, Aničine rojstne župnije in farani obeh župnij. To bo četrta od tridesetih svetih maš, ki jih pripravlja pobuda Vseposvojitev in bodo na trideset zaporednih prvih petkov darovane za slovenske mučence, žrtve totalitarnega nasilja, ki so v postopku za beatifikacijo.
Svetniške kandidate s pesmijo predstavlja g. Gregor Čušin. Bogoslužje lahko spremljamo tudi po GOLD TV in YouTube kanalu.
Lepo vabljeni.
Več informacij
Vir: Katoliška Cerkev

Skavti vabijo na tabor družin
2024-07-05 - 2024-07-07
Združenje slovenskih katoliških skavtinj in skavtov tudi letos v osrčju kočevskih gozdov, v Skavtskem okoljskem centru Kočevski Rog prireja tabor družin. Odklop od vsakdanjega sveta, skavtsko navdihnjen dopust in super družba. 3-dnevni dogodek je namenjen družinam, ki želijo aktivno preživeti čas v naravi (gibanje, spoznavanje narave, igre v naravi, izdelovanje naravnih izdelkov, izmenjava izkušenj, kako zdravo živeti v družini, idr.). Tabor družin je namenjen celotnim družinam (otroci s starši), tako skavtom kakor tudi tistim, ki niso skavti.
Termina:

5. – 7. 7. 2024
23. – 25. 8. 2024

Prijave so odprte do 20. maja 2024.
Več informacij
Prijavnica na tabor
Vir: Katoliška Cerkev

Ciril in Metod, sozavetnika Evrope, slovesni praznik
2024-07-05
V Katoliški cerkvi 5. julija obhajamo slovesni praznik sv. bratov Cirila in Metoda, slovanskih apostolov in sozavetnikov Evrope. Imenujemo ju tudi apostola Slovanov zaradi pomembnega misijonskega dela med slovanskimi ljudstvi.
Ciril in Metod sta bila misijonarja grškega rodu, ki sta pri oznanjevanju in širjenju krščanske vere uporabljala glagolico. Ciril se je rodil okrog l. 826 ali 827, Metod pa okrog l. 812 ali 815 v Solunu. Pri krstu so ju poimenovali Konstantin in Mihael, vendar sta ob vstopu v samostan imeni spremenila. Najprej sta delovala kot knjižničar in učitelj filozofije. Mladost sta preživela v okolici Soluna, cesar pa ju je okrog l. 860 poslal misijonarit na polotok Krim.
Moravski knez Rastislav ju je okrog l. 860 povabil med slovanske narode, kjer sta delovala na tedanjem velikomoravskem ozemlju, ki je zajemalo današnjo vzhodno Slovenijo, vzhodno Hrvaško, Madžarsko, Češko, Slovaško, južno Poljsko, jugovzhodno Nemčijo in zahodno Ukrajino ter širila krščansko oznanilo v slovanskem jeziku. Po treh letih na Moravskem sta odšla v Panonijo in od tam preko Benetk v Rim. Pri papežu Hadrijanu II. (867–872) sta dobila dovoljenje za opravljanje bogoslužja v slovanskem jeziku.
Ciril je v Rimu zbolel in umrl, papež Hadrijan II. pa je Metoda poslal h knezu Koclju v Panonijo. Na tem ozemlju je prišel v spor z nemškimi duhovniki in bil obtožen krivoverstva. Po izpustitvi mu je papež Janez VIII. (872–882) ponovno dovolil uporabo slovanskega jezika za bogoslužno rabo.
Njun godovni dan v Katoliški Cerkvi obhajamo 5. julija, v neslovanskih deželah pa 14. februarja. Pravoslavna Cerkev njun god obhaja 11. maja, 24. maja pa godujeta po julijanskem koledarju. Sveti papež Janez Pavel II. (1978–2005) ju je leta 1980 imenoval za sozavetnika Evrope. V ljubljanski nadškofiji sta glavna zavetnika, v mariborski nadškofiji pa druga zavetnika nadškofije. V murskosoboški škofij je sv. Metod glavni zavetnik škofije, njun god pa v Katoliški cerkvi v Sloveniji obhajamo kot slovesni praznik.
Praznik apostolov Slovanov je priložnost za ovrednotenje in zavedanje njunega pomena na področju evropske kulturne, zgodovinske in jezikovne dediščine, ki je povezana tudi z našo deželo.
Vir: Katoliška Cerkev
