Nadškofija Ljubljana

Jezusova spremenitev na gori
2020-08-05 - 2020-08-06
V Katoliški cerkvi 6. avgusta obhajamo praznik Jezusove spremenitve na gori Tabor.
Dogodek Jezusove spremenitve na gori vsebujejo evangeliji po Mateju (Mt 17,1–13), Marku (Mr 9,2–13) in Luku (Lk 9,28–36) ter poročajo o tem, da se je Kristus v svojem veličastvu prikazal apostolom Petru, Jakobu in Janezu. Cerkveni očetje razlagajo, da je to Kristus storil zato, da bi učence pripravil na svoje trpljenje, smrt in vstajenje. V spremenjenju se je Jezus razodel kot pravi mesija. Najprej o njem poročata Mojzes in Elija (postava in preroki), potem pa še Bog Oče sam.
Papež sv. Leon Veliki (390–461 po Kr.) je v svojem delu Slava v spremenjenju[1] o Jezusovi spremenitvi na gori zapisal: »Gospod pred izbranimi pričami razodene svojo slavo in s tako velikim sijajem razsvetli svoje telo, ki ga ima kakor drugi, da je njegov obraz podoben sončnemu siju in obleka enaka snežni belini. Glavni namen te spremenitve je bil, da bi apostoli prenesli pohujšanje križa, in da ne bi njihove vere zmotilo ponižanje njegovega prostovoljnega trpljenja, potem ko se jim je razodela vzvišenost njegovega skritega dostojanstva. Gospod pa je z enako previdnostjo utrdil tudi upanje svete Cerkve, da bi celotno Kristusovo telo spoznalo, s kakšno spremenitvijo je bilo obdarovano, in bi si udje v skupnosti obetali tisto slavo, ki je žarela na Glavi. Gospod je rekel isto o tej slavi, ko je govoril o veličastju svojega prihoda: ‘Tedaj bodo pravični sijali kakor sonce v kraljestvu njihovega Očeta’«.
Simbolika gore v Svetem pismu predstavlja povezavo nebes, zemlje in podzemlja. Tako so gore postale bivališča bogov in na njih so gradili svetišča. Stara zaveza navaja, da so Izraelci na gorah častili Jahveja, saj naj bi jih on oblikoval. Na Horebu je Bog poklical Mojzesa za voditelja Izraelcev in razodel Božje ime, na Sinaju pa je sklenil zavezo z Izraelom in dal deset zapovedi. V Novi zavezi na gori Jezus izbere apostole in jih pošlje v svet, na gori se spremeni in razodene trem apostolom kot Božji Sin, na Oljski gori ima govor o ponovnem prihodu, prav tako na gori razglasi novo postavo in blagre. Gora pomeni območje prihodnjega Božjega kraljestva in Jezus vodi ljudi na goro k Bogu. Kdor ga posluša in je pripravljen hoditi za njim, je luč za druge in sveti kot »mesto, ki stoji na gori« (prim. Mt 5,14).
Vzhodna Cerkev praznik obhaja že iz prvih časov, na Zahodu pa od 11. stoletja dalje. Za Katoliško Cerkev je praznik uvedel papež Kalist III. leta 1457 v hvaležen spomin na zmago krščanske vojske nad Turki pri Beogradu leta 1456.

Besedilo je delno povzeto iz Bibličnega leksikona in knjige S. Čuka Svetnik za vsak dan.
Vir: Katoliška Cerkev

Višarski dnevi mladih
2020-07-30 - 2020-08-02
Vsi od 18. leta dalje prijazno vabljeni na našo novo zamejsko pustolovščino.
Letos bomo spoznavali geografijo, zgodovino in kulturno izročilo Beneške Slovenije. Obiskali bomo Nadiške doline in Tersko dolino, si ogledali tamkajšnje etnološke zbirke, spoznavali medije, obiskali muzej SMO v Špetru,
si ogledali prostore in delovanje KD Ivan Trinko ter se srečali s tamkajšnjimi vidnimi predstavniki slovenske skupnosti. Naše druženje bomo sklenili s tradicionalnim romanjem treh Slovenij na Svetih Višarjah. DNevi bodo potekali od 31. julija do 2. avgusta.
Število udeležencev je omejeno, zato se prijavite čim prej po tel: 01 438 30 50 ali na rafaelova.druzba@siol.net.

Poletni tedni v Taizéju
2020-07-25 - 2020-08-02
V terminih od 26. julija do 2. avgusta 2020 ter od 23. avgusta do 30. avgusta 2020 načrtujemo romanje v Taizé. Skupaj z brati iz Taizéja spremljamo situacijo koronavirusa, vendar trenutno kaže, da bosta v Taize lahko romali manjši skupini. Prijavnico in informacije najdete na povezavi: www.katoliskamladina.si/taize.
O morebitnih spremembah programov in dogodkov bomo poročali na spletni strani www.katoliskamladina.si

Krištofova nedelja
2020-07-25 - 2020-07-26
Tudi letos bomo na Krištofovo nedeljo podprli slovenske misijonarje v akciji MIVA. Po vseh župnijah v Sloveniji bo ta dan blagoslov vozil, verniki pa bodo lahko darovali sredstva v zahvalo za srečno prevožene kilometre. Iz zbranega bodo nato kupili nova prevozna sredstva slovenskim misijonarjem.

660-letnica Svetih Višarij
2020-07-25 10:00 (Europe/Ljubljana)
Ob 660. obletnici najdenja milostne podobe Matere Božje na Višarjah bodo škofje sosednjih škofij v soboto, 25. julija 2020, romali na Svete Višarje in darovali sveto mašo za svoje ljudstvo. Mariji, ki jo njihovi verniki že stoletja častijo kot Mater in Priprošnjico, se bodo zahvalili za vse milosti, ki jih romarji prejemajo na tem kraju: za ozdravljenja na duši in na telesu, za mir in ljubezen v družinah, za razumevanje med narodi. Prosili jo bodo, naj pri Bogu posreduje za to, da bodo naše dežele obvarovane bolezni, lakote in vojne.
Slovesno somaševanje se bo začelo ob 11. uri. Podrobna navodila bodo objavljena na domači strani svetišča nekaj dni pred dogodkom: www.visarje.eu
p. dr. Peter Lah DJ

Sv. Jakob, apostol
2020-07-24 - 2020-07-25
25. julija v Katoliški cerkvi obhajamo god apostola Jakoba starejšega.
V zboru dvanajsterih apostolov, ki jih je Jezus poklical, sta bila dva Jakoba, med prvim je bil za apostola poklican ravno današnji godovnjak, zato je ob njegovem imenu še vzdevek starejši.
Jakob je bil doma iz enega od mest ob Genezareškem jezeru, njegov oče Zebedej je bil ribič, mati Saloma pa je bila sestra Jezusove matere Marije. Skupaj z bratom Janezom in apostolom Petrom je bil Jakob priča Jezusovega spremenjenja na gori in obuditve Jairove hčere. V dneh Jezusovega trpljenja se je Jakob, kot večina apostolov, potuhnil, po Jezusovem vstajenju od mrtvih pa je bil z drugimi apostoli v Jeruzalemu. Malo vemo o njegovem delovanju po Jezusovem vnebohodu in prihodu Svetega Duha. Pisec Apostolskih del poroča, da je Herod »dal z mečem usmrtiti Jakoba, Janezovega brata«. To naj bi se zgodilo okrog velike noči leta 44.
Apostol Jakob je zelo priljubljen tudi v Sloveniji, kar dokazuje 68 cerkva njemu posvečenih. Njegove posmrtne ostanke so v 7. stoletju prenesli v Compostelo v današnji Španiji, kjer stoji njemu posvečena katedrala.

Besedilo je povzeto iz knjige Svetnik za vsak dan Silvestra Čuka.
Vir: Katoliška Cerkev

Sv. Brigita, sozavetnica Evrope
2020-07-22 - 2020-07-23
23. julija Cerkev obhaja god svete Brigite Švedske, sozavetnice Evrope. Sveta Brigita je v svojem življenju večkrat doživela videnja Kristusovega trpljenja, velja pa za ustanoviteljico reda Svetega Odrešenika ali reda brigitink.
»Poglej me, hči moja!«
Sveta Brigita je bila rojena leta 1303 v visoki švedski plemiški družini kot hči Birgerja Perssona, guvernerja in deželnega sodnika v Upplandu, ter Ingeborg Bengtsdotter. Že kot majhna deklica je bila globoko predana Jezusu. Pri starosti desetih let, pripoveduje zgodba, je imela videnje Križanega in ga slišala reči: »Poglej me, hči moja!«
»Kdo je tako grdo ravnal s Teboj?«, je kriknila mala Brigita. Jezus ji je odgovoril: »Tisti, ki me prezirajo in zavračajo mojo ljubezen.« Od takrat je Brigita skušala odvračati ljudi od tega, da bi žalili Jezusa.
Pri štirinajstih se je poročila z osemnajstletnim Ulfom. Tudi Ulf je bil predan služenju Bogu. Brigita je v srečnem zakonu rodila osem otrok, ena izmed njunih hčera je sveta Katarina Švedska. Brigita in Ulf sta služila na švedskem dvoru. Brigita je bila kraljičina dvorna dama. Vse življenje je imela videnja križanega Jezusa in je od Boga prejemala posebna sporočila, ki jih je pobožno prenašala številnim voditeljem in cerkvenim dostojanstvenikom. Trudila se je, da bi kralj in kraljica živela boljše življenje, vendar ji večino časa nista bila pripravljena prisluhniti.
Ustanoviteljica reda Svetega Odrešenika
Vdova je postala, ko ji je bilo 40 let. Po moževi smrti se je umaknila v cistercijanski samostan, leta 1346 pa je na posebno Božje povabilo ustanovila red Svetega Odrešenika ali red brigitink, ki je posvečen spominu Jezusovega trpljenja in ima v svojem grbu pet rdečih plamenčkov, ki simbolizirajo pet Jezusovih ran. Skupaj s svojo hčerko Katarino je leta 1349 odpotovala v Rim, kjer je postala svetovalka kraljev in papežev. Zelo zavzeto je svetovala papežem, naj zapustijo Avignon in se vrnejo v Rim.
Tik pred smrtjo je poromala v Sveto deželo, kjer je na vsakem svetem kraju doživela videnje Jezusovega delovanja in doživetij. Brigita je umrla v Rimu 23. julija 1373. Za svetnico je bila razglašena leta 1391, v času papeža Bonifacija IX, pred nekaj leti pa jo je papež Janez Pavel II. razglasil za sozavetnico Evrope.
Nebeška razodetja
Pri Založbi Družina smo duhovne zapise sv. Brigite Švedske strnili v knjigo Nebeška razodetja. Na začetku knjige spoznamo Brigitino življenje, njen odnos do Boga in nekaj njenih zunanjih doživetij. Podrobnejše podatke o tej svetnici pa je zapisal Robert Kralj v spremni besedi. Sicer pa je sv. Brigita Švedska brez dlake na jeziku grajala grešne cerkvene ustanove, ki so se oddaljile od vere, in jim s prikazom posmrtnega življenja prepričuje, naj se vrnejo na pota krščanske vere.
Vir: Družina

Sv. Marija Magdalena, praznik
2020-07-21 - 2020-07-22
22. julija v Katoliški cerkvi obhajamo praznik sv. Marije Magdalene, prve priče, ki je videla Vstalega, in prve glasnice, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda.
Dolgo časa so v pobožnosti in v umetnosti Marijo Magdaleno istili z Marijo iz Betanije, sestro Lazarja in Marte, ter z neimenovano ‘veliko grešnico’, ki je Jezusu v farizejevi hiši med obedom mazilila noge, potem ko jih je oprala s svojimi solzami ter obrisala s svojimi lasmi. Zdaj je dokazano, da gre za tri različne osebe.

God svete Marije Magdalene praznik za vso Cerkev
Vloga ženske v Katoliški Cerkvi v Sloveniji

Svetnici je ime Marija, Magdalena je njen priimek, ki pove, da je bila doma iz Magdale, ribiškega mesteca na zahodnem bregu Genezareškega jezera. Iz dveh pripomb v Lukovem in Markovem evangeliju vemo, da je Jezus iz Marije iz Magdale izgnal sedem hudih duhov. Število sedem v Svetem pismu pomeni veliko število, množico. Ta omemba hoče povedati, da je bila Marija popolnoma v oblasti hudih duhov. V skupini žena, ki so stregle zboru apostolov in njihovemu Učitelju, se Marija Magdalena vedno imenuje na prvem mestu.
Marija Magdalena je ostala Jezusu zvesta vse do konca do smrti na Kalvariji in še do groba. Pod križem je vztrajala z Jezusovo materjo Marijo in z edinim učencem Janezom, ki ni strahopetno pobegnil. Ko je minil praznični dan velike noči, so Marija Magdalena, Marija, mati Jakobova, in Marija Saloma kupile dišav, da bi Jezusovo telo v grobu mazilile. Evangelist Janez pa nam je ohranil čudoviti prizor srečanja Marije Magdalene z vstalim Jezusom. Ko je stoječ ob grobu jokala, [o je Jezus sočutno vprašal: »Žena, kaj jokaš? Koga iščeš?« Magdalena je mislila, da govori z vrtnarjem, zato je prosila, naj ji pokaže, kam je del Jezusovo telo. Ko jo je Jezus poklical po imenu: »Marija!«, pa ga je prepoznala. Trdno je bila prepričana, da je Gospod vstal od mrtvih in to veselo novico je nemudoma sporočila njegovim učencem.
Skozi vsa stoletja cerkvene zgodovine razmišlja pisec slovenskega življenjepisa svete Marije Magdalene, srečujemo žene, ki učencem naznanjajo Jezusovo sporočilo. In tudi v današnjih dneh je na svetu nešteto žena, ki so pripravljene služiti Jezusu in njegovemu vstajenjskemu oznanilu. Marija Magdalena je kakor nalašč njihova svetnica. Grki so jo že zgodaj častili kot “nosilko miru in enakovredno apostolom”.
Umetniki jo upodabljajo s posodico z mazilnim oljem, stoječo pod križem, ali kot spokornico z razpuščenimi lasmi (po zgrešenem enačenju z evangeljsko grešnico) s knjigo, s Križanim, s spokornim bičem v rokah in z mrtvaško glavo pred seboj. (Povzeto po reviji Ognjišče)
Papež Frančišek je v okviru jubileja Usmiljenja določil, da se god sv. Marije Magdalene povzdigne v praznik, da bi izpostavil »pomembnost te ženske, ki je pokazala veliko ljubezen do Kristusa in ki jo je Kristus zelo ljubil«. Kot je zapisano v dekretu, ki ima naslov Apostolorum Apostola in ima datum 3. junij 2016, »se odločitev umešča v sedanji cerkveni kontekst, ki zahteva bolj poglobljen premislek o dostojanstvu ženske, novi evangelizaciji in veliki skrivnosti božjega usmiljenja«. Sveti Janez Pavel II. je veliko pozornosti namenil ne le pomembni vlogi ženske pri Kristusovem poslanstvu in poslanstvu Cerkve, ampak tudi posebni vlogi Marije Magdalene kot »prvi priči, ki je videla Vstalega, in prvi glasnici, ki je apostolom oznanila vstajenje Gospoda«.

ODPOVEDANO! - Maša zadušnica za pokojnega nadškofa Urana
2020-07-18 08:00
Spoštovani sobratje duhovniki, redovniki, redovnice in verniki,
za soboto, 18. julija 2020, ob 9.00 smo načrtovali v ljubljanski stolnici slovesno sveto mašo zadušnico za upokojenega ljubljanskega nadškofa metropolita msgr. Alojza Urana. Upali smo, da se bodo razmere glede koronavirusa toliko umirile, da bomo lahko z vsemi verniki, duhovniki, redovnicami in redovniki, ki bi želeli priti, darovali slovesno sveto mašo zadušnico. Zaradi izrednih razmer koronavirusa je bil namreč pogreb in pogrebna sveta maša v sredo, 15. aprila 2020, v ožjem krogu sorodnikov in nekaterih sobratov duhovnikov v ljubljanski stolnici.
Razmere glede epidemije koronavirusa so se žal ponovno zaostrile in ne moremo tvegati velikega števila ljudi v stolni cerkvi. Zato moramo žal to slovesno sveto mašo zadušnico odpovedati.
Pokojnega nadškofa Urana se radi hvaležno spominjajmo pri svetih mašah in molitvah. Naj mu nebeški Oče obilno nakloni zasluženo nagrado v nebesih.
Lepo pozdravljeni v Gospodu!
msgr. Stanislav Zore OFM
ljubljanski nadškof

Sv. Benedikt, zavetnik Evrope
2020-07-10 - 2020-07-11
Svetega Benedikta, začetnika zahodnega meništva, je papež Pavel VI. 24. oktobra 1964 razglasil za prvega zavetnika Evrope, ker je “s križem, knjigo in plugom prinesel krščanski napredek narodom, razkropljenim od Sredozemskega morja do Skandinavije, od Irske do prostranih nižin Poljske”.
Poljak Janez Pavel II., prvi slovanski papež, je leta 1980, ob 1500 letnici rojstva sv. Benedikta, dejal, da je bila Evropa na novo rojena ob propadu velikega rimskega imperija. »Ko se je porajala na njegovih kulturnih temeljih, je po zaslugi benediktinskega duha iz tistega izročila povzela in v dediščino evropske in vesoljne kulture utelesila vse tisto, kar bi se sicer izgubilo.« Redovna pravila, ki jih je sestavil sveti Benedikt in jih imenujejo “evangelij, presajen v resnično življenje”, je mogoče povzeti v treh besedah: ‘Ora et labora!’ (Moli in delaj). Skladno povezovanje dela in molitve je ideal krščanskega prizadevanja za popolnost ali izpolnjevanje božje volje.
Papež Gregor Veliki, ki je sestavil življenjepis sv. Benedikta v obliki pogovora z namišljenim diakonom Petrom, pove, da se je Benedikt rodil v plemeniti družini v Nursiji to je današnje mestece Norcia v Umbriji in sicer okoli leta 480. O njegovi družini vemo le to, da je imel sestro dvojčico Sholastiko, ki je vse življenje hodila po bratovih stopinjah in ga posnemala tudi v svetništvu (njen god obhajamo 10. februarja). Starši so Benedikta poslali v Rim, da bi se izpopolnil v pravnih vedah, toda prav kmalu je bil sit Rima in njegove pokvarjenosti. Najprej se je umaknil v bližino mesta Tivoli, kjer si je poiskal družbo enako mislečih. Kmalu je spoznal, da ta družba ni zanj, zato se je skril v samotno sotesko reke Aniene nedaleč od mesta Subiaco, ker je želel biti popolnoma ločen od sveta, da bi ob branju in premišljevanju Svetega pisma in v molitvi našel stik z Bogom ter prodrl v globine svoje duše. Pa ni bil dolgo sam. Nekega dne so se pred njegovo votlino prikazali puščavniki iz Vicovara in ga prosili, naj namesto umrlega predstojnika prevzame vodstvo njihove skupnosti. Benedikt je njihovo gorečo prošnjo uslišal. Puščavniki pa so bili svojeglavi, zato jih je zapustil. Po dolgem premisleku je sprejel vodstvo nove redovne skupnosti, ki se je bila voljna ravnati po njegovih pravilih. Tem svojim redovnikom je Benedikt hotel biti ‘oče’, to namreč pomeni beseda ‘abbas’ ali po slovensko ‘opat’.
Čez nekaj časa je izbral najboljše menihe iz dvanajstih samostanov, ki jim je bil ‘oče’, in se napotil proti jugu. Ustavil se je pri mestu Cassino pri Neaplju, zgrajenim pod visokim gričem. Na vrhu tega griča je zrastel znameniti samostan Montecassino, ki velja za matično hišo benediktinskega reda in v nekem smislu vseh samostanov na krščanskem Zahodu. Stari viri postavljajo začetek Montecassina v leto 529: ta letnica ima tudi simboličen pomen tega leta je namreč bizantinski cesar Justinijan dal zapreti zadnjo pogansko šolo v Atenah, Montecassino pa je zasvetil kot novo žarišče krščanske kulture. Skupnost na Montecassinu je opat Benedikt vodil vse do svoje smrti, najbrž leta 547.

Besedilo je s spletne strani revije Ognjišče.

Birmanski kamp
2020-07-07 - 2020-07-11
Odprte so prijave za Birmanski kamp. Birmanski kamp je izkušnja, ki je birmanec ne bo nikoli pozabil. Je prostor, kjer lahko doživi nove pustolovščine, spozna nove prijatelje in odkriva, kako Bog deluje v njegovem življenju. Potekal bo od 8. do 11. julija 2020 v CŠOD-ju v Radencih ob Kolpi.
Prijavnico in informacije najdete na povezavi: www.katoliskamladina.si/birmanci.

Mašniško posvečenje
2020-06-29 08:00
Ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore OFM bo v ljubljanski stolnici, 29. junija, v mašnike posvetil naslednje diakone:
Anžeta Cunka, iz župnije Kokrica, Martina Lebana, iz župnije Jesenice, Tilna Oberwalderja Zupanca, iz župnije Jarše, Janeza Potiska, iz župnije Dol pri Ljubljani, Mateja Rusa, iz župnije Šentvid pri Stični.
Posvečenje so bo začelo ob 9. uri, ob upoštevanju takrat veljavnih priporočil SŠK in stroke, glede epidemije Covid-19.

Sv. Peter in Pavel
2020-06-28 - 2020-06-29
V Katoliški cerkvi 29. junija praznujemo slovesni praznik apostolov sv. Petra in Pavla.
Peter je bil ribič iz Betsajde ob Genezareškem jezeru. Jezus ga je poklical, da bi bil ribič ljudi in da bi kasneje kot pastir tudi vodil Cerkev kot Božje ljudstvo. Po svetopisemskem izročilu mu je Jezus po tem, ko ga je poklical za učenca, spremenil ime v Peter: »Ti si Peter in na tej skali bom sezidal svojo Cerkev in vrata podzemlja je ne bodo premagala. Dal ti bom ključe nebeškega kraljestva; in kar koli boš zavezal na zemlji, bo zavezano v nebesih; in kar koli boš razvezal na zemlji, bo razvezano v nebesih« (Mt 16,18–20). Zelo pomembna izkušnja v Petrovem življenju je bila ta, da je Jezusa, po tem, ko je bil le-ta prijet, kljub temu, da se je ob njem vzgajal in učil približno tri leta, trikrat zatajil. Po Jezusovem vnebohodu Peter nastopa kot voditelj apostolov in mlade Cerkve. Nekaj časa je bil škof v Antiohiji, okoli leta 42 pa je odšel v Rim. Od tam je vernikom v Mali Aziji poslal dve pismi (1 Pt in 2 Pt), življenjsko pot pa je sklenil z mučeništvom.
Po zgodovinskih virih naj bi apostol Peter vladal do leta 67 po Kr. Več zgodnjekrščanskih spisov potrjuje, da je Peter umrl nasilne smrti v Rimu v času vladanja cesarja Nerona. Na kraju njegovega mučeništva je dal cesar Konstantin leta 350 postaviti veliko baziliko. Sedanja bazilika sv. Petra v Vatikanu je bila postavljena v letih med 1506 in 1526. Pod njenim glavnim oltarjem je gob apostola Petra, čigar nasledniki so papeži oz. rimski škofje.
Apostol Pavel se je rodil okrog leta 10 po Kr. v Tarzu, v glavnem mestu takratne rimske province Kilikije. Po rodu je bil Jud, po očetu pa je podedoval rimsko državljanstvo. Bil je farizej in poznavalec judovstva, ki je do spreobrnjenja na poti v Damask preganjal kristjane. Apostol Pavel je ob rojstvu dobil ime Savel, po spreobrnjenju pa se je dal krstiti in ime spremenil v Pavel.
O delovanju apostola Pavla poroča evangelist Luka v Apostolski delih. Obhodil je velik del takratne rimske države in ustanavljal cerkvene občine ter jih spodbujal s pismi. Danes poznamo štirinajst ohranjenih Pavlovih pisem, ki so po vsebini in obsegu za štirimi evangeliji najpomembnejši del Svetega pisma Nove zaveze. Podobno kot apostol Peter je tudi on umrl mučeniške smrti za časa cesarja Nerona okrog leta 67.
Praznika obeh apostolov je Cerkev obhajala že v 4. stoletju. Najstarejši rimski koledar Furija Dionizija Filokala iz leta 354 navaja 29. junij kot praznik apostolov Petra in Pavla. Na predvečer ali na praznik apostolov Petra in Pavla slovenski škofje diakone posvečujejo v duhovnike.
Vir: Katoliška Cerkev

Diakonsko posvečenje
2020-06-25 09:00
Ljubljanski nadškof metropolit msgr. Stanislav Zore OFM bo v župnijski cerkvi župnije Ljubljana – Ježica, 25. junija, v diakona posvetil naslednja bogoslovca:
Petra Čemažarja, iz župnije Ljubljana – Ježica in Boštjana Dolinška, iz župnije Stranje.
Posvečenje se bo začelo ob 10. uri, v skladu s takratnimi priporočili SŠK glede epidemije Covid-19.

Maša za domovino
2020-06-24 16:30
Ljubljanski nadškof metropolit in predsednik Slovenske škofovske konference msgr. Stanislav Zore OFM bo 24. junija, ob 17.30 uri, v ljubljanski stolnici sv. Nikolaja, daroval mašo za domovino, pred dnevom državnosti. Vabljeni!

Rojstvo Janeza Krstnika
2020-06-23 - 2020-06-24
V Katoliški cerkvi 24. junija praznujemo slovesni praznik rojstva Janeza Krstnika.
V koledarju cerkvenega leta se slovesno spominjamo rojstva dveh oseb, ki sta najpomembnejši v zgodovini odrešenja: učlovečenega Božjega Sina Jezusa Kristusa (na božič, 25. decembra) in njegove deviške matere Marije (8. septembra). Edini svetnik, čigar rojstvo Cerkev proslavlja s posebnim praznikom, je Janez Krstnik, Jezusov predhodnik. Njegova vloga je posebej pomembna ob prehodu iz Stare v Novo zavezo, saj Janez Krstnik velja za angela glasnika pred Mesijo.
Evangelist Luka (prim. Lk 1,5–25) poroča, kako je Bog po angelu očetu Zahariju naznanil Janezovo rojstvo, podobno kot kasneje Mariji iz Nazareta učlovečenje Jezusa, Božjega Sina. V obeh primerih je Božji poslanec določil tudi ime otroka, s katerim je naznačeno njegovo rojstvo. Ime Janez se po hebrejsko glasi Johanan in pomeni Bog je milostljiv. Janezu pravimo Krstnik zato, ker je oznanjal krst spokornosti in je tiste, ki so se s pokoro hoteli pripraviti na Odrešenikov prihod, krščeval v reki Jordan; predvsem pa je dobil vzdevek Krstnik zato, ker je krstil Jezusa (prim. Mt 3,13–17; Mr 1,9–11 in Lk 3,21–22) ter ga pri tem razglasil za obljubljenega Mesija.
Besedilo je povzeto po knjigi Svetnik za vsak dan msgr. Silvestra Čuka.
Vir: Katoliška Cerkev

Molitev in post za domovino
2020-06-23 16:30 - 2020-06-24 16:30
Ob 30-letnici slovenske demokracije in ob 29. rojstnem dnevu naše države tudi letos, že desetič po vrsti, vabimo, da se pod geslom SKUPAJ ZA SKUPNO DOBRO – S TEBOJ BOMO ZMOGLI pred dnevom državnosti molitveno povežemo v devetdnevnici za domovino, ki bo od 16. do 24. junija 2020. V času devetdnevnice bo vsak dan ob 5h zjutraj na Radiu Ognjišče molitev rožnega venca.
Od 23. junija od 17.30 do 24. junija do 17.30 bo 24 ur molitve in posta za domovino. Osrednja 24-urna neprekinjena molitev bo potekala v ljubljanski stolnici in se bo zaključila z mašo za domovino, ki jo bodo 24. junija 2020 ob 17.30 darovali slovenski škofje.
V sredo, 17. 6. 2020, ob 17.00 bo potekala okrogla miza, na kateri bodo udeleženci razmišljali o tem, kaj nas povezuje in kaj nam je skupno. Predviden je neposredni prenos po Radiu Ognjišče in preko spleta.
Vabimo župnije, občestva in posameznike, da vsak na svoj način in po svojih močeh sodeluje pri molitvi in postu za našo domovino – za spreobrnjenje vsakega od nas in duhovni preporod našega naroda. Svoje sodelovanje prijavite na facebook.com/molitevinpostzadomovino.
Pobuda Molitev in post za domovino

52. Slovensko narodno romanje bolnikov, invalidov in starejših na Brezje
2020-06-20 09:00
V soboto, 20. junija 2020, bo vseslovensko romanje v narodno svetišče Marije Pomagaj na Brezje.
Sv. mašo ob 10. uri bo ob somaševanju predstavnikov duhovnikov vodil ljubljanski pomožni škof msgr. dr. Franc Šuštar. Ob trenutnih razmerah načrtujemo, da bi se romanja na Brezje udeležilo le nekaj predstavnikov bolnikov, invalidov in starejših ob spremstvu mladih, prostovoljcev in drugih, če bodo pravila takrat to dopuščala. Drugi boste to leto spremljali sv. mašo preko radia Ognjišče in TV Slovenija.
Vse vas duhovnike, diakone, redovnice in redovnike prosim, da na primeren način obvestite vse, ki bi radi romali na Brezje, na možnost spremljanja romanja po medijih. Hvaležen sem vam, da ste jim v vseh preteklih letih to omogočili in jim boste tudi v prihodnje. Letos pa bo romanje k Mariji Pomagaj drugačno. Bolniki, invalidi in starejši bodo veseli, če jim omogočite prejem zakramenta spovedi, sv. obhajila
in bolniškega maziljenja.
Ob rahljanju pravil in navodil boste sproti obveščeni o možnostih romanja na Brezje. Prosimo župnike, voditelje župnijskih in dekanijskih Karitas, da upoštevate sprotna obvestila o romanju, tako kot to že delate za druga srečevanja.
Miro Šlibar
za MOPZ pri SŠK

Srce Jezusovo
2020-06-18 - 2020-06-19
Osem dni po prazniku Svetega Rešnjega telesa in Rešnje krvi obhaja Cerkev slovesni praznik Srca Jezusovega. Letos je to 19. junija.
Praznik skuša prodreti v globino in notranje jedro Kristusove skrivnosti, v jedro, iz katerega pritekajo vsa velika dela v naše odrešenje, posebno še Kristusova daritev na križu. In to je tista ljubezen, ki je bila od vekov skrita v brezdanjih globinah troedinega Boga, ki pa si je prevzela našo človeško naravo in nas v Kristusu začela ljubiti tudi s človeškim srcem ter dosegla svoj vrhunec v kalvarijski daritvi, ko so iz prebodene Kristusove strani začele teči reke žive vode, ki odslej nikdar več ne bodo usahnile.
Zgodovina češčenja Jezusovega Srca se začenja z apostolom Janezom, ki se je naslonil na Jezusove prsi (prim. Jn 13, 15; 21, 20) in apostola Pavla, ki je svoje vernike imel rad v Ljubezni Jezusa Kristusa (prim. Flp 1, 8). Češčenje Jezusovega Srca so širili srednjeveški mistiki, posebno sveti Bernard, sveti Bonavetura in sveti Bernardin; v tem času so nastale priljubljene pesmi, litanije in podobe Jezusovega Srca. V 14. stoletju je ta pobožnost nekoliko pojenjala. Spet pa se je poživila v 16. in 17. stoletju, za kar ima velike zasluge Janez Eudes, ki ga je papež Pij X. Imenoval začetnika, učitelja in apostola liturgičnega češčenja Srca Jezusovega, ker je leta 1670 napisal besedilo za molitveno bogoslužje (brevir) in za mašo v čast Srcu Jezusovemu.
Papež Leon XIII. je leta 1899 v okrožnici Annum sanctum (Sveto leto) orisal smisel češčenja Srca Jezusovega in vsebino praznika. V okrožnici je tudi napovedal, da bo za začetek 20. stoletja ves svet posvetil Srcu Jezusovemu. Odobril je tudi litanije Srca Jezusovega.
Ob stoletnici, odkar je bil praznik Srca Jezusovega razširjen na vso katoliško Cerkev, je Pij XII. leta 1956 izdal okrožnico Zajemali boste (Haurietis aquas), kjer je podal vsestransko in globoko teologijo Srca Jezusovega.
Pavel VI. je leta 1965 napisal okrožnico Nedoumljivo bogastvo Kristusovo. V njej je znova naglasil pomembnost Srca Jezusovega. V duhu drugega vatikanskega koncila je močno poudaril zvezo, ki jo ima to češčenje z evharistijo posebej z njenim daritvenim značajem, se pravi z mašo in obhajilom kot daritvenim obredom.
Češčenje Srca Jezusovega se nanaša na tisto, kar je pri Kristusu in sploh pri skrivnosti odrešenja najglobljega, kar zajema iz globin njegove Božje – človeške ljubezni. Častiti Srce Jezusovo torej pomeni častiti Jezusovo osebo s posebnega vidika njegove odrešenjske ljubezni Zato je jasno, da ta pobožnost nikakor ne nasprotuje drugim zdravim pobožnostim, ki jih Cerkev priporoča, temveč jih krepi, poglablja in prešinja.
Besedilo je povzeto s spletne strani stolne župnije Novo mesto.
Vir: Katoliška Cerkev

Krizmena maša in srečanje duhovnikov
2020-06-17 08:00
Letošnji veliki četrtek smo praznovali v posebnih razmerah zaradi epidemije in nismo mogli darovati krizmene maše ter posvetiti svetih olj. To sveto mašo bomo obhajali v sredo, 17. junija 2020. Vsi duhovniki in redovniki ste prisrčno vabljeni, da se ob 9. uri v ljubljanski stolnici udeležite krizmene maše. Duhovniki se za sveto mašo oblečete v stolnem župnišču, dekani in redovni predstojniki pa na nadškofiji. Liturgična barva je bela. Ob tej priložnosti bomo pozorni na pravila o razkuževanju rok in medsebojni razdalji zaradi možnosti okužbe tako
za sveto mašo kot za medsebojno druženje. Med sv. mašo bomo obnovili svoje duhovniške obljube.
Vsi duhovniki ste po sveti maši vabljeni na prijateljsko srečanje v bogoslovno semenišče. Ob tem srečanju se bomo spomnili na svoje duhovniško posvečenje, ki ga duhovniki večinoma obhajamo v mesecu juniju. Običajno smo se za to priložnost srečali v Šentjakobu ob Savi, letos pa bomo to praznovali v stolnici in bogoslovnem semenišču.
msgr. Stanislav Zore OFM
nadškof

Sveto Rešnje Telo in Kri
2020-06-10 - 2020-06-11
Praznik sv. Rešnjega telesa in krvi bomo v Katoliški cerkvi praznovali v četrtek, 11. junija 2020.
Na ta dan obhajamo Jezusovo navzočnost v zakramentu sv. Rešnjega telesa in krvi – evharistije, ki je središče krščanske vere in zakramentalnega življenja vernih. Na praznik so ponekod v navadi različne oblike procesij, s čimer verniki tudi navzven pokažejo svojo vero. Praznik je zapovedan, zato se katoličani ta dan udeležijo bogoslužja.
Praznik nima stalnega datuma, saj je določen glede na praznik velike noči in ga obhajamo v četrtek drugi teden po prazniku binkoštih.

Izraz evharistija prihaja iz grškega glagola eucharistein, ki pomeni zahvaljevati se. Evharistija je primarni zakrament predvsem zato, ker je pri drugih zakramentih prisotno deleženje pri neki Kristusovi kreposti, pri evharistiji pa je vsebovan Kristus sam, učlovečena Beseda, glavni avtor zakramentov. Sama v sebi je evharistija najprej zakrament Božje ljubezni do ljudi, kot jo označuje tridentinski koncil. Nato je zakrament edinosti Cerkve, saj se z evharistijo izrazi in hkrati uresničuje edinost Božjega ljudstva. Z drugim vatikanskim koncilom bi lahko sintetizirali, da je Kristus pri zadnji večerji zaupal svoji Cerkvi “spomin svoje smrti in svojega vstajenja: zakrament dobrotljivosti, znamenje edinosti, vez ljubezni, velikonočno gostijo, v kateri se prejema Kristus, duša napolnjuje z milostjo in nam daje poroštvo prihodnje slave” (B 47).
Vidiki zakramenta evharistije
Za zakrament evharistije so se v zgodovini Cerkve izoblikovali različni vidiki in različna imena. Jezus je pri zadnji večerji z učenci, pri kateri je kruh spremenil v svoje telo ter vino v svojo kri, postavil zakrament evharistije,[1] njegovo obhajanje pa je od začetkov krščanstva razpoznavno znamenje kristjanov. Postavitve zakramenta evharistije se spominjamo pri vsaki maši, posebej tedaj, ko duhovnik izreka posvetilne besede nad kruhom in vinom.[2] Kristjani verujemo, da kruh po prebistvenju (transsubstanciaciji) postane Jezusovo telo, vino pa Jezusova kri.
Posvečene hostije se hranijo v ciborijih, eno hostijo pa v običajno umetniško izdelani monštranci.[3] Namen hranjenja posvečenih hostij je dejstvo Jezusove trajne navzočnosti v zakramentalni obliki kot tudi možnost za češčenje. Duhovniki monštranco izpostavljajo v češčenje za posebne priložnosti, ob veliki noči in prazniku sv. Rešnjega telesa in krvi pa so v navadi tudi procesije, ki potekajo po cerkvah in/ali v bližnji okolici. Za praznik sv. Rešnjega telesa in krvi je marsikje v navadi postavljanje začasnih kapelic ali oltarjev, mimo katerih poteka sprevod. Duhovnika z monštranco poleg bogoslužnih sodelavcev spremljajo verniki in s tem izrazijo zunanjo versko pripadnost.
Zakrament evharistije skupaj s krstom in birmo sodi med zakramente uvajanja v krščanstvo. Otroci, ki so redno vključeni v proces kateheze, ki poteka v župnijah, v Cerkvi na Slovenskem k prvemu obhajilu pristopijo na koncu tretjega razreda. Evharistija pomeni tako polnost in vrh uvajanja v krščanstvo.

[1] Prim. Mt 26,26–30, Mr 14,22–26; Lk 22,14–23 in 1 Kor 11,23–25.

[2] Ko je šel prostovoljno v trpljenje, je vzel kruh, se zahvalil, ga razlomil, dal svojim učencem in rekel: »Vzemite in jejte od tega vsi, to je moje telo, ki se daje za vas.« Prav tako je po večerji vzel kelih, se spet zahvalil, ga dal svojim učencem in rekel: »Vzemite in pijte iz njega vsi, to je kelih moje krvi nove in večne zaveze, ki se za vas in za vse preliva v odpuščanje grehov. To delajte v moj spomin.«

[3] Monštranca je sveta posoda, umetniško izdelana, s podstavkom in stekleno odprtino, v katero se postavi sveta hostija v javno čaščenje.
Vir: Katoliška Cerkev

Sveta maša v Kočevskem Rogu
2020-06-07 09:00 - 16:00
Tradicionalne prireditve s sveto mašo v Kočevskem rogu letos zaradi epidemije ne bo. Slovensko javnost vabimo, da sveto mašo ob breznu pri Macesnovi gorici v Kočevskem rogu spremljamo po televiziji v nedeljo, 7. junija 2020, ob 10. uri na TV Slovenija 2. Sveto mašo ob 75-letnici revolucije in množičnih pobojev bo daroval ljubljanski nadškof metropolit in predsednik SŠK msgr. Stanislav Zore.

Nedelja Svete Trojice
2020-06-06 - 2020-06-07
V Katoliški cerkvi na nedeljo po binkoštnem prazniku praznujemo nedeljo Svete Trojice. To bo letos 7. junija.
Nauk o Sveti Trojici se je izoblikoval že na koncilu v Niceji (325 po Kr.) in je kot veroizpoved (credo) v bogoslužni rabi prisoten vse do današnjih dni. Vera v Sveto Trojico je sestavni del kristjanove vere v enega Boga v treh osebah. Na nedeljo Svete Trojice se pri bogoslužju zato posebej poglabljamo v skrivnost verske resnice o enem Bogu v treh osebah, ki so Oče, Sin in Sveti Duh (prim. Katekizem Katoliške Cerkve (KKC) 249–256).
Kristjani smo krščeni v imenu Očeta in Sina in Svetega Duha, s čimer postanemo tudi člani Cerkve. Skrivnosti enega Boga v treh osebah verujočim ni dano spoznavati samo z razumom, temveč tudi na osnovi milostnega daru vere ter Božjega razodetja Jezusa Kristusa. O identiteti Boga Očeta in Svetega Duha je spregovoril Jezus Kristus.[1] Čeprav tri Božje osebe ločimo med seboj, nobena od treh oseb nikdar ne deluje brez sodelovanja drugih dveh. Očetu pripisujemo, da je Stvarnik vesolja in človeka, Jezusu Kristusu dela odrešenja, Svetemu Duhu, ki izhaja iz Očeta in Sina, pa dela posvečenja.
Čeprav razlikujemo tri Božje osebe, jih ne smemo ločevati. Nauk o Sveti Trojici poudarja, da je delo stvarjenja skupno vsem trem osebam Trojice, saj so vse tri eno počelo stvarjenja. Hkrati pa je stvarjenje povezano z razodetjem in odrešenjem, ki je prišlo po Jezusu Kristusu, stvarstvu pa se posreduje po Svetem Duhu. Sveti Duh je kot tretja Božja oseba poslan od Očeta in Sina ter vodi Cerkev, ki je skupnost verujočih. Bistvo odnosov med tremi Božjimi osebami je brezpogojna ljubezen.
Ena od najbolj znanih upodobitev Svete Trojice je ikona ruskega ikonopisca Andreja Rubljova (1360–1430). Vsebinsko jo povezujemo s starozaveznim svetopisemskim odlomkom, ki opisuje Božji obisk pri Abrahamu in Sari ob Mamrejevih hrastih.[2]

[1] O skrivnostni dinamiki odnosov med Očetom in Sinom in Svetim Duhom je največ zapisov in razlag v Janezovem evangeliju.

[2] Prim. 1 Mz 18,1–15.

Binkošti
2020-05-30 - 2020-05-31
Velikonočni čas bomo zaključili s slovesnim praznikom binkošti, letos 31. maja.
Praznik obhajamo 50 dni po veliki noči in je praznik prihoda Svetega Duha, ker je na ta dan po svetopisemskem sporočilu nad zbrane učence in Božjo mater Marijo prišel Sveti Duh (prim. Apd 2,1–11; Jn 20,19–23).[1]
Sveti Duh v življenju krščanske skupnosti
Iz svetopisemskega besedila izhaja pomen delovanja Svetega Duha v Cerkvi in življenju krščanske skupnosti, saj je on dejavno navzoč ob sprejemanju odločitev (prim. Apd 15,28), izbira oznanjevalce (prim. Apd 13,2) ter jih vodi (Apd 8,26–40). Začetki Cerkve so po Apostolskih delih v tesni povezanosti s prihodom Svetega Duha, zato v drugem Lukovem delu – Apostolskih delih – binkošti zavzemajo središčno mesto. Kakor je Jezus po krstu v Duhu začel svoje delovanje s programskim govorom v nazareški shodnici, ki ga je sklenil z opozorilom, da so vsi (ne samo Judje) poklicani k odrešenju; tako tudi Cerkev po svojem binkoštnem krstu (prim. Apd 2,1–4) začenja svoje poslanstvo s Petrovim govorom v Jeruzalemu (prim. Apd 2,14 in sl.), ki na koncu nakaže univerzalni vidik odrešenja (prim. Apd 2,39). Tako sta celotno evangeljsko poslanstvo Cerkve, kakor tudi poslanstvo Jezusa Kristusa prikazana kot delovanje pod vodstvom Svetega Duha.[2]
Apostolska dela pričujejo o delovanju Svetega Duha ne samo ob nastanku Cerkve, ampak tudi o njegovem stalnem spremljanju Cerkve na njeni poti napredovanja. Celotna knjiga je eno samo sklicevanje na Svetega Duha. Ta je dvakrat omenjen kot prvotni dejavnik odrešenja, njegovo delo je tudi obrat Cerkev k poganom. Po molitvi, veri in krstu Sveti Duh podarja moč za pričevanje ter vodi Cerkev pri njenem misijonskem poslanstvu in oznanjevanju evangelija.[3]
Sveti Duh in nova evangelizacija
Sveti Duh je začetnik in počelo vsake evangelizacije, je prvenstveni nosilec veselega oznanila v svet in prehiteva človeško oznanjevanje evangelija. Papež Pavel VI. (1963–1978) je izpostavil vlogo Svetega Duha kot glavnega dejavnika evangelizacije, zato mora Cerkev bolj premišljevati naravo, vlogo in način delovanja Svetega Duha v današnji družbi in evangelizaciji. Ko Cerkev danes čuti potrebo po novi evangelizaciji, pravzaprav čuti potrebo po bolj odločni poslušnosti in odprtosti za delovanje Svetega Duha.[4]
Nova evangelizacija, ki pomeni prehod od tradicionalne k osebni veri, pomeni tudi novo prisluškovanje Svetemu Duhu, ki tudi za danes pozna prave rešitve za nastale razmere. Evangelizacija je tudi »nova«, ker Sveti Duh neprestano ustvarja novost Božje besede in ljudi na novo duhovno prebuja. Sveti Duh je tisti, ki evangeliju odpira pot v srca ljudi in družbe (prim. Apd 16,9–10) ter konkretizira evangeljsko sporočilo v sodobni čas in okolje.[5]
Izraz binkošti in cerkveno leto
Beseda binkošti izhaja iz nemškega jezika (Pfingsten iz ‘der fünfzigste Tag’ (petdeseti dan)), pojem pa izhaja iz grške besede pentekoste’ (hemera), kar pomeni petdeseti (dan). Po binkoštih se v Katoliški Cerkvi nadaljuje liturgični čas med letom, ki traja do konca cerkvenega leta oziroma do začetka adventnega časa. Velikonočno svečo v cerkvah z oltarnega prostora odnesejo h krstnemu kamnu, duhovniki in drugi sodelavci pa pri bogoslužju nosijo liturgična oblačila v zeleni barvi.

[1] Apd 2,1–11: Ko je prišel binkoštni dan, so bili vsi zbrani na istem kraju. Nenadoma je nastal z neba šum, kot bi se bližal silovit vihar, in napolnil vso hišo, kjer so se zadrževali. Prikazali so se jim jeziki, podobni plamenom, ki so se razdelili, in nad vsakim je obstal po eden. Vsi so bili napolnjeni s Svetim Duhom in začeli so govoriti v tujih jezikih, kakor jim je Duh dajal izgovarjati. V Jeruzalemu so tedaj prebivali Judje, pobožni možje iz vseh narodov pod nebom. Ko se je razširil glas o tem, se je zbrala množica ljudi, ki so bili vsi iz sebe, ker jih je vsakdo slišal govoriti v svojem jeziku. Strmeli so, se čudili in govorili: Glejte, ali niso vsi ti, ki govorijo, Galilejci? Kako, da jih slišimo vsak v svojem materinem jeziku? Parti, Medijci in Elamci in tisti, ki prebivamo v Mezopotamiji, Judeji in Kapadokiji, v Pontu in Aziji, v Frigiji in Pamfiliji, v Egiptu in v libijskih krajih blizu Cirene, in mi iz Rima, ki se zdaj mudimo tukaj, Judje in spreobrnjenci, Kreni in Arabci – vsi jih slišimo, kako v naših jezikih oznanjajo velika Božja dela!
Jn 20,19–23: Pod noč tistega dne, prvega v tednu, ko so bila tam, kjer so se učenci zadrževali, vrata iz strahu pred Judi zaklenjena, je prišel Jezus, stopil mednje in jim rekel: »Mir vam bodi!« In ko je to rekel, jim je pokazal roke in stran. Učenci so se razveselili, ko so videli Gospoda. Tedaj jim je Jezus spet rekel: »Mir vam bodi! Kakor je Oče mene poslal, tudi jaz vas pošiljam.« In ko je to izrekel, je dihnil vanje in jim dejal: »Prejmite Svetega Duha! Katerim grehe odpustite, so jim odpuščeni; katerim jih zadržite, so jim zadržani.«

[2] Prim. C. Sorč, Sveti Duh, v: Priročnik dogmatične teologije, Družina 2003, 524.

[3] Prim. C. Sorč, n. d., 525.

[4] Prim. C. Sorč, n. d., 587.

[5] Prim. C. Sorč, n. d., 587.

Ponedeljkova molitev škofov Slovenske škofovske konference
2020-05-25 19:00 - 20:00, 2020-05-18 19:00 - 20:00, 2020-05-11 19:00 - 20:00
Vsak ponedeljek, ob 20. uri, se v molitvi združijo škofje Slovenske škofovske konference. Molitveni namen je prošnja za Božje varstvo v boju proti korona virusu Covid-19. Prenos molitve poteka na Facebook strani nadškofa Stanislava Zoreta ter na valovih Radia Ognjišče. Vabljeni, da se nam pridružite!

Gospodov vnebohod
2020-05-20 - 2020-05-21
Letošnji praznik Gospodovega vnebohoda bomo praznovali 21. maja.
Gospodov vnebohod je poleg velike noči in binkošti eden izmed najpomembnejših krščanskih praznikov, ki so ga zanesljivo obhajali že ob koncu 4. stoletja.
Praznik obhajamo štirideset dni po veliki noči, saj se je Jezus po svetopisemskem izročilu po vstajenju štirideset dni prikazoval učencem in izbranim pričam, preden je odšel v nebo (prim. Mr 16,19–20; Lk 24,50–53 in Apd 1,9–11).[1]
Praznik želi poudariti pomen Kristusove bližine z Bogom Očetom in Svetim Duhom. Jezus, ki je z dušo in telesom odšel v nebesa, ostaja med nami prisoten na več načinov. Kot je zapisano v Konstituciji o svetem bogoslužju drugega vatikanskega cerkvenega zbora (1962–1965), je Kristus navzoč tedaj, ko skupnost verujočih (Cerkev) moli ali poje, v Božji besedi, zapisani v Svetem pismu, v duhovnikovi osebi, ko deluje v Jezusovem imenu, v zakramentih ter na posebej očiten in izrazit način v zakramentu evharistije, ki predstavlja trajno Kristusovo navzočnost.[2]
Pomen Kristusovega vstajenja in trajne navzočnosti med ljudmi je temelj, na katerem sloni nauk Cerkve in iz katerega izhaja tudi njeno verovanje. Cerkev po Kristusovem naročilu od zadnje večerje dalje (prim. Mt 26,26–30) ponavlja besede posvetitve kruha in vina v Kristusovo telo in kri.

[1] Vzdignil se je pred njihovimi očmi in oblak ga je zastrl njihovim pogledom. Ko so po njegovem odhodu strmeli v nebo, glej, sta stala pri njih dva moža v belih oblačilih, ki sta rekla: »Možje Galilejci, kaj stojite in gledate v nebo? Ta Jezus, ki je bil vzet od vas v nebo, bo prišel prav tako, kakor ste ga videli iti v nebo« (Apd 1,6–11).

[2] Prim. Konstitucija o svetem bogoslužju (B 7).
Vir: spletna stran Katoliške Cerkve

Papež Frančišek vabi k molitvi za človeštvo
2020-05-13 - 2020-05-14
Pod geslom Moliti za človeštvo je Visoki odbor za človeško bratstvo objavil v petnajstih jezikih povabilo, da bi se v četrtek, 14. maja 2020, ljudi po vsem svetu združili v molitvi, postu in deli usmiljenja. Papež Frančišek vabi katoličane, da se pridružijo tej pobudi, saj trdi, da »ima molitev univerzalno vrednost«.
Moliti za človeštvo
Našim bratom, ki verujejo v Boga Stvarnika; našim bratom v človeštvu po vsem svetu.
Naš svet se danes sooča s hudo nevarnostjo, ki ogroža življenje milijonov oseb po vsem svetu, z drugimi besedami s hitrim širjenjem koronavirusa (covida-19). Medtem ko poudarjamo pomen vloge zdravnikov ter znanstvenega raziskovanja pri soočanju s to epidemijo, se ne pozabimo v takšni hudi krizi obrniti k Bogu Stvarniku z molitvijo, s prošnjo in deli usmiljenja; vsaka oseba, na vseh koncih sveta, v skladu s svojo religijo, vero ali naukom, da bi On odstranil to epidemijo, nas rešil te nadloge, pomagal znanstvenikom najti zdravilo, ki bi jo premagala, ter da bi On rešil svet pred zdravstvenimi, ekonomskimi in humanitarnimi posledicami širjenja te tako hude okužbe.
Visoki odbor, v skladu s cilji Dokumenta o človeškem bratstvu, predlaga, naj bo 14. maj dan molitve, posta in prošnje za človeštvo ter vabi vse verske voditelje ter osebe po vsem svetu, naj odgovorijo na to človekoljubno povabilo ter se enoglasno obrnejo na Boga, da bi obvaroval človeštvo, mu pomagal premagati pandemijo, ponovno vzpostavil varnost, stabilnost, zdravje in blaginjo ter napravil naš svet, po koncu pandemije, bolj človeški in bratski.
Visoki odbor za človeško bratstvo

Vir: Vatican News – slovenska redakcija

Romanje gasilcev na Brezje
2020-05-09 18:00
Na prvo soboto po prazniku svetega Florijana na Brezje, k Mariji Pomagaj, tradicionalno priromajo gasilci in gasilke. Da bi preprečili širjenje epidemije korona virusa, bo letošnje tradicionalno vseslovensko romanje gasilcev potekalo v okrnjenem okviru.
V soboto, 9. maja, bo pri Mariji Pomagaj na Brezjah, ob 19. uri sveta za gasilce, ki jo bo daroval mariborski nadškof metropolit msgr. Alojzij Cvikl.
Vse gasilce in gasilke vabimo, da se svete maše udeležijo preko valov Radia Ognjišče.
K sveti maši na Brezje so povabljeni le predstavniki prostovoljnih gasilskih društev s praporjem, ki jih bo na koncu svete maše blagoslov nadškof Alojzij Cvikl.
